Як бажае жiнка. Правда про сексуальне здоров’я
Емiлi Нагоскi

• Бестселер New York Times

• Книжка № 1 про жiноче сексуальне здоров’я за версiею Amazon

Чого бажае жiнка? Бути жаданою i жадати. Здавалося б, усе так просто. Тодi чому у вашому iнтимному життi бракуе феерверкiв пристрастi? Чому так важко зрозумiти власнi бажання, свое тiло й отримати максимальне задоволення? Може, з вами щось не так?

Емiлi Нагоскi знае вiдповiдi на цi та iншi запитання. Про всi «секретики» i «точки» жiночого тiла, про сексуальне бажання, механiзм його дii та iдеальнi умови для його пробудження. На сторiнках видання ви знайдете практики розкриття власного сексуального потенцiалу, iнформацiю про тi самi «iдеальнi умови», а також про зв’язок мозку й лiбiдо. Історii реальних жiнок, iхнi запитання й вiдповiдi на них поряд iз результатами дослiджень квалiфiкованих фахiвцiв… Ви вiдкриете те заповiтне щось, яке полiпшить ваше сексуальне життя i змiнить розумiння того, що означае бути сексуальною, бажаною та здоровою.

Видавництво не несе вiдповiдальностi за можливi наслiдки виконання наведених рекомендацiй.

Книга не може замiнити консультацii квалiфiкованого спецiалiста

Емiлi Нагоскi

Як бажае жiнка. Правда про сексуальне здоров’я

Моiм студентам

Вступ

Так, ви нормальна

Якщо ви секс-педагог, то вас постiйно про щось запитують. У iдальнi коледжу з тарiлкою в руках я вiдповiдаю на запитання про оргазм. Мене зупиняють у вестибюлях готелiв на професiйних конференцiях, щоб розпитати про вiбратори. Я сиджу на лавцi в парку й вiдкриваю своi соцiальнi мережi на телефонi лише для того, щоб знайти там запитання вiд незнайомки про ii асиметричнi генiталii. Я отримую iмейли вiд студентiв, друзiв, друзiв iхнiх друзiв, абсолютно незнайомих менi людей про сексуальне бажання, сексуальне збудження, сексуальне задоволення, бiль пiд час сексу, оргазм, фетишi, фантазii, видiлення й багато iншого.

Запитання на кшталт…

• Якщо мiй партнер iнiцiюе близькiсть, то я вiдгукуюсь, але, здаеться, менi нiколи навiть не спадае на думку почати самiй. Чому так?

• Мiй хлопець каже: «Ти не готова, ти досi суха». Але я ще й як готова. То чому ж я не «потекла»?

• Я чула про жiнок, якi не можуть насолоджуватися сексом, бо весь час переймаються виглядом свого тiла. Я одна з них. Як менi припинити перейматися?

• Я читала про жiнок, котрi за якийсь час у стосунках бiльше не хочуть сексу, навiть якщо вони досi кохають свого партнера. Це я. Як менi почати знову хотiти сексу з моiм партнером?

• Здаеться, пiд час оргазму я пiсяю..?

• Здаеться, у мене нiколи не було оргазму..?

Усi цi питання означають насправдi одне:

Я нормальна?

(Вiдповiдь майже завжди – «так».)

Ця книжка – збiрка вiдповiдей. Я бачила, як цi вiдповiдi змiнюють життя людей, вiдповiдi, що базуються на даних найсучаснiшоi науки i особистих iсторiях жiнок, що, краще зрозумiвши секс, змiнили стосунки з власними тiлами. Цi жiнки – моi героiнi, i я сподiваюся, що, розповiдаючи iхнi iсторii, я надихну вас торувати власний шлях для розкриття свого глибокого й унiкального сексуального потенцiалу.

Прадвива iсторiя сексу

Як так сталося, що пiсля стiлькох книжок, пiсля усiх цих блогiв, телевiзiйних шоу, радiопередач у форматi «запитання—вiдповiдь» у нас досi залишилося так багато запитань про секс?

Що ж. Жорстока реальнiсть полягае в тому, що нам усiм брехали. Не навмисно, це не чийсь лихий задум, але все-таки брехали. Нам розповiдали не ту iсторiю.

З давнiх-давен у захiднiй науцi й медицинi жiноча сексуальнiсть розглядалась як «полегшений» варiант чоловiчоi сексуальностi – в принципi те саме, але трохи гiрше.

Наприклад, передбачалося, що оскiльки чоловiки досягають оргазмiв шляхом сексу пенiсу-вагiнi (статевий акт), то й жiнки мають переживати оргазми пiд час статевих актiв, а якщо вони iх не досягають, то це означае, що з ними щось не так.

Насправдi лише приблизно 30 % жiнок переживають оргазми пiд час статевих актiв. Решта 70 iнодi, рiдко чи нiколи не вiдчувають оргазму пiд час коiтусу, i вони повнiстю здоровi й нормальнi. Жiнка може досягати оргазму багатьма iншими способами: через мануальний або оральний секс, за допомогою вiбраторiв, стимуляцii грудей, смоктання пальцiв на ногах, у будь який iнший спосiб, який ви лише можете уявити, i все одно не вiдчувати оргазму пiд час статевого акту. Це нормально.

Також популярною е версiя, що оскiльки генiталii чоловiкiв в основному поводяться так само, як i iхнiй мозок, – якщо пенiс ерегований, чоловiк вiдчувае збудження, – то й жiночi генiталii мають вiдображати емоцiйний стан жiнки.

І знову ж таки. У деяких жiнок вiдображають, у багатьох – нi. Цiлковито нормальна i здорова жiнка може бути схильною до «нонконкординативностi» – коли стан ii генiталiй (змащенi чи сухi) не вiдповiдае ii ментальному становi (почуваеться вона збудженою чи нi).

Також передбачаеться, що оскiльки чоловiки час вiд часу переживають спонтанне, абсолютно несподiване жадання с

ксу, то й жiнки повиннi хотiти сексу спонтанно.

І знову ж таки, виявляеться, iнодi це справдi так, але не обов’язково. Жiнка може бути абсолютно нормальною i здоровою, але нiколи не вiдчувати спонтанного бажання сексу, бо iй властиве бажання у вiдповiдь, тобто таке, що виникае лише в дуже еротичному контекстi.

Насправдi чоловiки й жiнки рiзнi.

Але чекайте. І жiнки, й чоловiки вiдчувають оргазм, жадання, збудження, i чоловiки також можуть проявляти бажання у вiдповiдь, нонконкординативнiсть i вiдсутнiсть оргазму при статевому актi. Жiнки й чоловiки можуть закохуватися, фантазувати, мастурбувати, почуватися спантеличеними в питаннях сексу й вiдчувати естетичне задоволення. І чоловiки, й жiнки видiляють рiдини, подорожують забороненими стежками сексуальноi уяви, пiзнають несподiванi й приголомшливi прояви сексу в усiх сферах життя i стикаються з несподiваними i приголомшливими випадками, коли секс чемно або й не дуже прощаеться i вiдмовляеться повертатися.

Тож… чоловiки й жiнки справдi рiзнi?

Проблема полягае в тому, що нас учили розглядати секс у категорiях радше поведiнки, анiж бiологiчних, психологiчних i соцiальних процесiв, що лежать в основi цiеi поведiнки. Ми думаемо про нашу фiзiологiчну поведiнку: приливае кров, генiталii видiляють секрет, пришвидшуеться серцебиття. Ми думаемо про нашу соцiальну поведiнку: що ми робимо в лiжку, з ким ми це робимо i як часто. Багато книжок про секс зосереджуються на цих речах; вони розповiдають вам, скiльки разiв на тиждень середньостатистична пара займаеться сексом, або надають iнструкцii з досягнення оргазму, i це може стати у пригодi.

Але якщо ви справдi хочете зрозумiти людську сексуальнiсть, самоi поведiнки недостатньо. Намагатися зрозумiти секс, спостерiгаючи за поведiнкою, – це те саме, що намагатися осягнути кохання, роздивляючись весiльну фотографiю пари… i iхне свiдоцтво про розлучення. Сам опис того, що сталося, – двое людей одружились i розлучилися – недалеко нас заведе. Ми хочемо знати, чому i як це сталося. Чи цi чоловiк i жiнка розлюбили один одного пiсля одруження й тому вирiшили розлучитися? Чи вони нiколи й не кохали, iх змусили побратись, i вони нарештi звiльнилися, розлучившись? Без детальнiшоi iнформацii ми загалом лише здогадуемося про це.

Донедавна так само було i з сексом – здебiльшого здогади. Але ми переживаемо ключову мить в iсторii науки про секс, бо пiсля десятилiть дослiджень, якi описували, що вiдбуваеться, ми нарештi з’ясовуемо, чому i як, – вивчаемо процес, який зумовлюе поведiнку.

В останне десятилiття ХХ столiття дослiдники Ерiк Янссен i Джон Бенкрофт з Інституту iменi Кiнсi з вивчення статi, гендеру й репродукцii виробили модель людськоi сексуальноi реакцii, яка пiдводить нас до основного принципу розумiння справжньоi iсторii сексу. Вiдповiдно до iхньоi «моделi подвiйного контролю», механiзм сексуальноi реакцii в нашому мозку складаеться з пари унiверсальних компонентiв – сексуального «запалювання» й сексуального «гальма», – i цi компоненти реагують на рiзноманiтнi категорii сексуальних подразникiв, зокрема на чутливiсть генiталiй, вiзуальну стимуляцiю та емоцiйний контекст. І чутливiсть кожного компонента в рiзних людей варiюеться.

У результатi сексуальне збудження, пристрасть i оргазм е унiверсальними категорiями, але коли i як ми iх вiдчуваемо, значною мiрою залежить вiд чутливостi наших «гальм», «запалювань» i видiв стимуляцii, яким вони пiддаються.

Чому i як – це механiзм, що лежить в основi поведiнки. А ось правило, якому пiдпорядковуеться все, про що я розповiм вам у цiй книжцi: ми всi створенi з однакових частин, але в кожного з нас цi частини поеднанi унiкальним чином, що змiнюеться протягом нашого життя.

Жодна органiзацiя не е кращою чи гiршою за iншi, i жодна фаза нашого життя не е кращою чи гiршою за iншi; вони просто рiзнi. Яблуня може бути здоровою, незалежно вiд того, який саме сорт яблук вона родить, хоч один може потребувати постiйного сонячного свiтла, а iншому необхiдна тiнь. Яблуня може бути здоровою й коли вона ще насiнина, й коли вона саджанець, i коли восени з неi опадае листя, так само як i наприкiнцi лiта, коли ii вiти ломляться вiд плодiв. Але це дерево мае рiзнi потреби в рiзнi перiоди свого життя.

І ви також е нормальними i здоровими на початку ваших сексуальних дослiджень, коли ростете й коли збираете плоди довiри й радостi всерединi вашого тiла. Ви здоровi й коли вам потрiбно багато сонця, i коли вам подобаеться затiнок. Це правдива iсторiя. Ми всi однаковi. Ми всi рiзнi. Ми всi нормальнi.

Як упорядковано книжку

Книжку подiлено на чотири частини: 1) «Основи (не такi вже й основнi)»; 2) «Секс у контекстi»; 3) «Секс у дii» i 4) «Екстаз для всiх». Три роздiли в першiй частинi описують базовi елементи, з якими ви народилися, – тiло, мозок i свiт. У першому роздiлi я розповiдаю про генiталii – iхнi складовi, значення, яке ми надаемо цим складовим, i науковi дослiдження, що остаточно доводять: так, вашi генiталii е абсолютно здоровими i прекрасними саме такими,

якими вони е. Другий роздiл деталiзуе механiзм сексуальноi реакцii в мозку – модель подвiйного контролю стримування i збудження, або гальмування й запалювання. У третьому роздiлi я ознайомлю вас iз тим, як вашi сексуальнi гальма й запалювання взаемодiють iз багатьма iншими системами в мозку й середовищi, формуючи чи то особливе вiдчуття, чи то образ людини, яка «заводить» вас зараз, у цю саму мить.

У другiй частинi книжки, «Секс у контекстi», ми помiркуемо про те, як усi базовi елементи: вашi емоцii, стосунки, почуття щодо власного тiла й ваше ставлення до сексу – функцiонують у контекстi вашого життя. Четвертий роздiл зосереджуеться на двох основних емоцiйних системах – коханнi та стресi – й тих несподiваних i суперечливих впливах, якi вони можуть чинити на вашу сексуальну чутливiсть. Роздiл п’ятий описуе культурнi чинники, що формують i обмежують сексуальне функцiонування, й пояснюе, як максимiзувати гарне в цьому процесi й подолати руйнiвне. Ми дiзнаемося, що контекст – вашi зовнiшнi обставини й ваш теперiшнiй ментальний стан – мае таке само вирiшальне значення для вашого сексуального здоров’я, як тiло та мозок. Засвойте змiст цих роздiлiв – i ваше сексуальне життя змiниться, а можливо, й решта вашого життя також.

Третя частина цiеi книжки – «Секс у дii» – присвячена власне сексуальнiй реакцii, i тут я розвiнчаю два давнiх i небезпечних мiфи. Роздiл шостий доводить, що сексуальне збудження може мати, а може й не мати нiчого спiльного з тим, що вiдбуваеться у ваших генiталiях. Саме з цього роздiлу ми дiзнаемося, чому нонконкординативнiсть, яку я згадувала ранiше, е нормальним i здоровим явищем. Пiсля прочитання сьомого роздiлу, чуючи, як хтось говорить про «сексуальнi потреби», ви завжди промовлятимете подумки: «Ох, але ж секс не потреба». У цьому роздiлi я поясню, як працюе «бажання у вiдповiдь». Якщо ви (або ваш партнер) переживали змiну вашоi сексуальноi зацiкавленостi (пiдсилення чи послаблення), то цей роздiл для вас важливий.

І четверта частина книжки – «Екстаз для всiх» – пояснить, як зробити секс повною мiрою вашим, тобто створити пiк сексуального екстазу у вашому життi. Роздiл восьмий присвячений оргазмам – чим вони е й чим не е, як переживати iх i як зробити iх такими, як тi, про якi ви читали, – такими, вiд яких зiрки перед очима. І нарештi, в дев’ятому роздiлi я опишу те едине найважливiше, що ви можете зробити, щоб полiпшити свое сексуальне життя. Але я розкрию цей секрет просто зараз: виявляеться, найважливiше – це не частини, з яких ви складаетесь, а те, як ви почуваетеся щодо цих частин. Коли ви приймаете свою сексуальнiсть саме такою, якою вона е просто зараз, – це контекст, який створюе найбiльший потенцiал для вашого неймовiрного задоволення.

Кiлька роздiлiв умiщують анкети та iншi iнтерактивнi завдання. Багато з них забавнi: наприклад, у третьому роздiлi я пропоную пригадати, коли ви мали гарний секс, i визначити, якi саме аспекти контексту зробили цей секс гарним. Усе це перетворюе теоретичну науку на щось практичне й може справдi змiнити ваше сексуальне життя.

Протягом цiеi книжки ви будете стежити за iсторiями чотирьох жiнок – Олiвii, Меррiтт, Камiлли й Лорi. Цi жiнки не iснують як окремi особистостi, вони е сполукою iсторiй багатьох iнших жiнок, яких я навчала, з якими говорила, обмiнювалася iмейлами чи пiдтримувала зв’язок за двадцять рокiв роботи секс-педагогом. Ви можете уявити кожну з цих жiнок як колаж зi знiмкiв: обличчя з однiеi фотографii, руки – з другоi, ноги – з третьоi… Кожна частина представляе когось реального, i зображення загалом мае сенс, але я вигадала зв’язок мiж частинами.

Я вирiшила створити цi конструкцii, а не розповiдати iсторii реальних жiнок з двох причин. По-перше, люди довiряють менi своi iсторii, сподiваючись на конфiденцiйнiсть, i щоб захистити iхнi особистостi, я змiнила порядок деталей, бо волiю залишити iхнi iсторii iхнiми iсторiями. І по-друге, менi здаеться, що я можу описати ширший спектр варiацiй жiночого сексуального досвiду, фокусуючись не на окремiй жiнцi, а на ширших наративах, якi я зустрiчала в життях сотень жiнок.

І нарештi, наприкiнцi кожного роздiлу ви знайдете список «Нд, нч» («Надто довге, не читайте»), грубувату абревiатуру з Інтернету, що означае «Переходьмо одразу до сутi». Кожен «Нд, нч» коротко пiдсумовуе чотири найважливiшi думки роздiлу. Якщо ви раптом подумаете: «Моя подруга Елiс мала би прочитати цей роздiл повнiстю!» або «Менi дуже хотiлося б, щоб мiй партнер це знав», – ви можете почати з того, що покажете iм[1 - У книжцi я часом використовую займенник «вони» замiсть «вiн» або «вона». Це простiше й прийнятнiше для людей, що перебувають за межами гендерного розподiлу.] список «Нд, нч». Або якщо ви, як i я, надто захопитеся цими iдеями, щоб тримати iх у собi, ви можете ходити за своiм партнером по дому, читаючи вголос список «Нд, нч» i примовляючи: «Бачиш, зайчику, причина в нонконкординативностi!», або «Виявляеться, в мене бажання у вiдповiдь!», або «Ти створив/ла для мене iдеальний контекст, сонечку!»

Кiлька зауваг

По-перше, коли в цiй книжцi я говорю «жiнки», я переважно маю на увазi людей, якi народилися в жiночих тiлах, виховувалися як дiвчата й зараз мають соцiальну роль i психологiчну iдентифiкацiю «жiнки». Досить багато жiнок не мають однiеi чи кiлькох iз цих характеристик, але iснуе надто мало дослiджень транс- i гендерквiрних сексуальних функцiй, щоб я могла стверджувати, що те, що е правдою для сексуального здоров’я цисгендерних жiнок, так само пiдходить i для трансгендерiв. Я гадаю, що пiдходить, i дослiдження наступного десятилiття це покажуть, але тим часом я хочу зазначити, що здебiльшого це книжка для цисгендерних жiнок.

І якщо ви не втямили, що все це означае, просто забийте.

По-друге, захоплюючись роллю науки в утвердженнi сексуального здоров’я жiнок, у цiй книжцi я намагалася коротко сформулювати результати дослiджень i змусити iх навчити жiнок жити в мирi та гармонii зi своiми тiлами. Але я дуже вибаглива щодо емпiричних деталей, якi я додавала в текст або вилучала з нього. Я запитувала себе: «Чи допоможе цей факт жiнкам жити кращим сексуальним життям, чи це просто захоплива й важлива емпiрична загадка?»

І я викидала просто загадки.

Я залишала лише тi науковi факти, якi безпосередньо стосуються повсякденного життя жiнок. Тож те, що ви знайдете на сторiнках цiеi книжки, – не вся iсторiя жiночоi сексуальностi. Я взагалi не впевнена, що вся iсторiя може вмiститися в книжку. Натомiсть я вмiстила тi частини цiеi iсторii, якi вважаю найдiевiшими в моiй практицi сексуального педагога, що пропагуе жiноче сексуальне здоров’я, автономiю та задоволення.

Мета цiеi книжки – запропонувати новий, побудований на науковому пiдходi спосiб сприйняття жiночого сексуального здоров’я. Як i всi новi пiдходи, вiн ставить багато запитань i кидае виклик знанням, що вже iснують. Якщо хочете копнути глибше, ви знайдете посилання у виносках разом iз деталями того, як я стискала складнi й розрiзненi дослiдження до якихось практичних засобiв.

Якщо ви почуваетеся неповноцiнною чи знаете когось, хто так почуваеться

І ще одне, перш нiж ми перейдемо до першого роздiлу. Пам’ятаете, як я сказала, що нам усiм брехали, але це не чийсь лихий задум? Я хочу окреслити шкоду, заподiяну цiею брехнею.

Так багато жiнок приходять на мiй блог, на моi курси чи публiчнi виступи з переконанням, що вони мають сексуальнi вади. Вони вбачають у собi якийсь розлад. Почуваються ненормальними. І на додачу до цього вони стривоженi, розчарованi, зневiренi браком iнформацii та пiдтримки вiд медикiв, терапевтiв, партнерiв, родини i друзiв.

Зазвичай iм кажуть: «Просто розслабся», «Випий бокал вина», або «Жiнки не так сильно хочуть сексу. Облиш це», або «Інколи секс завдае болю, не звертай уваги».

Я розумiю, наскiльки розчаровуе цих жiнок iхнiй досвiд, до якого вiдчаю вiн iх доводить, i в другiй частинi книжки я розповiдаю про неврологiчнi процеси, що вражають людей у цьому розчаруваннi та вiдчаi, вiдрiзаючи iх вiд надii та радостi, i я описую побудованi на науковому пiдходi способи вибратися з цього полону.

Але ось що я хочу сказати просто зараз. Інформацiя в цiй книжцi доведе вам: хоч що б ви переживали у своiй сексуальностi – проблеми зi збудженням, бажанням, оргазмом, болем, сексуальною нечутливiстю, – це результат правильного функцiонування механiзму вашого сексуального реагування… у неправильному свiтi. Ви нормальнi; це свiт навколо вас ненормальний.

І це поганi новини.

Гарнi новини полягають у тому, що, коли ви розумiете механiзм своiх сексуальних реакцiй, ви можете почати контролювати свое середовище i свiй мозок, щоб максимiзувати свiй сексуальний потенцiал навiть у недосконалому свiтi. А коли ви змiнюете свое середовище i свiй мозок, ви можете змiнити – i зцiлити – свою сексуальну функцiю.

Ця книжка мiстить iнформацiю, яка, я бачила, трансформуе жiноче вiдчуття сексуального благополуччя. Я бачила, як ця iнформацiя змiнюе розумiння чоловiками своiх партнерок. Я бачила, як партнерки однiеi статi дивились одна на одну й говорили: «О, так он воно що». Студенти, друзi, читачi блогу й навiть колеги секс-педагоги читали пости у блозi чи слухали моi лекцii й говорили: «Чому нiхто не сказав менi цього ранiше? Це все пояснюе!» Я напевно знаю: те, що я написала в цiй книжцi, може вам допомогти. Можливо, цього буде недостатньо, щоб зцiлити всi рани, завданi вашiй сексуальностi культурою, у якiй iнодi здаеться, що жiнка не може правильно «виражати» свою сексуальнiсть, але це забезпечить потужнi iнструменти для такого зцiлення.

Як я знаю?

Досвiд, звiсно!

Наприкiнцi одного семестру я попрохала 187 своiх студенток записати одну справдi важливу рiч, яку вони винесли з моiх лекцiй. Ось приклади того, що вони написали:

Я нормальна!

Я НОРМАЛЬНА.

Я дiзналася, що все НОРМАЛЬНО, i тепер можу решту життя жити з довiрою й радiстю.

Я дiзналася, що я нормальна! І я дiзналася, що в деяких людей виникае спонтанне бажання, а деякi мають бажання у вiдповiдь, i цей факт допомiг менi зро

умiти мое особисте життя.

Жiнки рiзнi! І лише те, що я не вiдчуваю свою сексуальнiсть так, як багато iнших жiнок, не робить мене ненормальною.

Жiноче бажання, збудження, реакцiя дуже рiзнi.

Я дiзналася про сексуальнiсть, що ii прояви в людей вiдрiзняються, дуже.

Усi рiзнi, i все нормально; двох однакових не знайти.

Не iснуе двох однакових людей!

І ще багато подiбного. Бiльше половини написали варiацii фрази «Я нормальна».

Я сидiла у своему кабiнетi й читала цi вiдгуки зi сльозами на очах. Моiм студенткам чомусь було важливо вiдчути себе «нормальними», i якимось чином наш курс проторував дорогу до цього вiдчуття.

Наука про жiноче сексуальне здоров’я молода, i тут iще стiльки всього потрiбно дослiдити… Але ця молода наука вже узнала про жiночу сексуальнiсть дещо таке, що змiнило вiдносини моiх студенток iз iхнiми тiлами, – i вона напевне змiнила мое ставлення до власного тiла. Я написала цю книжку, щоб подiлитися науковими досягненнями, iсторiями й секс-позитивним розумiнням, щоб довести нам, що, незважаючи на вкорiненi на рiвнi культури прагнення змусити нас почуватися неповноцiнними, дисфункцiйними, нелюбими й не здатними до любовi, насправдi ми всi повною мiрою здатнi переживати довiрливий радiсний секс.

Обiцянка книжки «Як бажае жiнка»: незалежно вiд того, де саме зараз ви перебуваете у своiй сексуальнiй подорожi, – чи то у вас прекрасне сексуальне життя й ви хочете розширити його межi, чи ви переживаете труднощi, якi намагаетесь подолати, – ви дiзнаетеся щось, що полiпшить ваше сексуальне життя i змiнить розумiння того, що означае бути сексуальною. І ви вiдкриете для себе, що, навiть коли зараз ви так не почуваетеся, ви е сексуально повноцiнною i здоровою.

Так каже наука.

І я доведу це.

Частина перша

Основи (не такi вже й основнi)

Роздiл перший

Анатомiя. Не iснуе двох однакових

Мастурбуючи, Олiвiя полюбляе дивитися на себе в дзеркало.

Як i багато жiнок, Олiвiя мастурбуе, лежачи на спинi й стимулюючи свiй клiтор руками. На вiдмiну вiд багатьох жiнок, вона пiднiмаеться на лiктi навпроти свого дзеркала в людський зрiст i дивиться, як ii пальцi рухаються у складках вульви.

«Я почала це робити ще пiдлiтком, – розповiла вона менi. – Я побачила порно в Інтернетi, i менi стало цiкаво, яка я на вигляд там, тож я взяла дзеркало й розсунула статевi губи, щоб подивитися на клiтор. І що я можу сказати? Це було приемно, тож я почала мастурбувати».

Це не единий спосiб, яким вона мастурбуе. Вона також вiдчувае насолоду вiд «пульсування» струменя ii душу, у неi е невеличка колекцiя вiбраторiв, i вона витратила кiлька мiсяцiв, щоб навчитись отримувати «дихальнi» оргазми зовсiм без доторкiв до свого тiла.

Це те, що жiнки розповiдають вам, якщо ви секс-педагог.

Вона також сказала менi, що, розглядаючи свою вульву, дiйшла висновку, що ii сексуальнiсть бiльше схожа на чоловiчу, бо ii клiтор порiвняно великий, «розмiром iз невелику морквину», що, на ii думку, робить ii бiльш маскулiнною. Очевидно, вiн бiльший, бо в неi бiльше тестостерону, i тому, зi свого боку напевне, вона така палка жiнка.

Я сказала iй:

– Насправдi немае доказiв зв’язку мiж гормональним рiвнем дорослоi жiнки й формою чи розмiром ii генiталiй i сексуальним бажанням або реакцiею.

– Ви впевненi? – перепитала вона.

– Ну, бажання деяких жiнок залежить вiд рiвня тестостерону, – вiдповiла я, помiркувавши. – Це означае, що iм необхiдний певний дуже низький мiнiмум Т, але це не те саме, що «високий рiвень тестостерону». І вiд вiдстанi мiж клiтором i уретрою залежить здатнiсть жiнки досягти оргазму пiд час статевого акту, але це вже зовсiм iнша розмова. Я б iз задоволенням поглянула на результати дослiджень безпосередньо цього питання, але наявнi докази свiдчать, що вiдмiнностi у формi, розмiрi та кольорi жiночих генiталiй нiяк не визначають рiвень сексуальноi зацiкавленостi жiнки.

– О! – промовила вона. І цей единий звук сказав менi: «Емiлi, ти пропустила головне».

Олiвiя закiнчуе психологiчний факультет, вона моя колишня студентка, зацiкавлена проблемами жiночого репродуктивного здоров’я, зараз вона займаеться власним дослiдженням. Саме так ми розпочали цю розмову, тож я була в захватi вiд можливостi поговорити про науку. Але з цього тихого «О!» я зрозумiла, що для Олiвii це не питання науки.

Це ii боротьба зi сприйняттям свого тiла й сексуальностi такими, якими вони е, коли стiльки всього в ii культурi намагалося переконати ii, що з нею щось не так.

Тож я сказала:

– Ви знаете, ваш клiтор абсолютно нормальний. Генiталii всiх людей утворенi з тих самих частин, лише зорганiзованих трохи по-рiзному. Вiдмiнностi не обов’язково щось означають, вони просто варiанти краси i здоров’я. Насправдi, – продовжила я, – це може бути найважливiша рiч, яку ви колись дiзнавалися про людську сексуальнiсть.

– Справдi? – запитала вона. – Чому?

Цей роздiл i е вiдповiддю на ii запитання.

Середньовiчнi анатоми називали зовнiшнi статевi органи жiнок pudendum, словом, у

вореним вiд латинського pudere, що означае «присоромлювати». Нашi генiталii охрестили так через «сором, який вiдчувають жiнки, коли доводиться iх показувати»[2 - Aristotle, Complete Master-Piece, 60.].

Зачекайте… Що?

Пояснювалося це так: жiночi генiталii розташованi мiж ногами, неначе вони прагнуть заховатися, тодi як чоловiчi виставленi вперед, на загальний огляд. А чому чоловiчi й жiночi генiталii в цьому вiдрiзняються? Якщо ви середньовiчний анатом, що дотримуеться моралi сексуальноi цноти, то причина – сором.

Зараз, якщо ми виснуемо, що сором не е причиною розташування жiночих генiталiй знизу (а я дуже сподiваюся, всiм зрозумiло, що сором тут нi до чого), чому ж тодi чоловiчi генiталii спереду, а жiночi внизу з погляду бiологii? Вiдповiдь – насправдi жiночi генiталii не внизу! Клiтор, еквiвалент пенiса у жiнок, розташований попереду, в тому ж мiсцi, що й пенiс. Клiтор не такий помiтний, як пенiс, бо вiн менший, але менший не через сором, а через те що жiнкам не потрiбно передавати ДНК зi своiх тiл у чиiсь iншi. А жiночий еквiвалент мошонки, зовнiшнi статевi губи, розташований у тому ж мiсцi, що й мошонка, але через те що жiночi гонади (яечники) всерединi, а не ззовнi, як яечка, статевi губи не займають багато мiсця на тiлi, тож вони й менш помiтнi. Іще раз, яечники всерединi не через сором, а тому, що саме ми вагiтнiемо.

Коротше кажучи, жiночi генiталii здаються «захованими», лише якщо дивитися на них крiзь призму культурних упереджень, а не бiологii.

У цiй книжцi ми знову й знову спостерiгатимемо: культура бере випадковi бiологiчнi риси й намагаеться надати iм Значення з великоi лiтери З. Ми метафоризуемо генiталii, вбачаючи в них щось, на що вони схожi, а не те, чим вони е насправдi, ми накладаемо на них культурне Значення, як Олiвiя наклала значення маскулiнностi на свiй великий клiтор, щоб виснувати, що ii анатомiя мае якийсь вплив на ii «чоловiчу» сексуальнiсть.

Коли ви можете побачити свое тiло тим, чим воно е, а не тим, що, як проголошуе культура, воно Значить, тодi ви вiдчуете, наскiльки легше вам iз ним жити й любити своi генiталii, як i решту своеi сексуальностi, такими, якими вони е.

Тож у цьому роздiлi, знявши культурнi окуляри, ми розглянемо вашi генiталii крiзь призму бiологii. По-перше, я доведу вам, що чоловiчi й жiночi генiталii складаються з тих самих частин, лише по-рiзному зорганiзованих. Я вкажу на те, що там, де бiологiя говорить одне, культура говорить iнше, i саме ви можете вирiшити, що мае для вас сенс. Я проiлюструю, як iдея однакових частин, по-рiзному зорганiзованих, виходить далеко за межi анатомii, до кожного аспекту людськоi сексуальноi реакцii, i доведу, що це, ймовiрно, найважливiша рiч, яку ви будь-коли дiзнавалися про свою сексуальнiсть.

І наприкiнцi я запропоную нову основну метафору замiсть тих дурних, упереджених i безглуздих, якi культура намагаеться нав’язати жiночим тiлам. У цьому роздiлi моя мета – ознайомити вас iз альтернативним розумiнням вашого тiла й вашоi сексуальностi, щоб ви могли взаемодiяти зi своiм тiлом на його умовах, а не на умовах, якi хтось обрав для вас.

Почнiмо спочатку

Уявiть два заплiдненi яйця, якi щойно iмплантувалися в матцi. Одне – ХХ – генетично жiноче, а друге – XY – генетично чоловiче. Рiзнояйцевi двiйнята, брат i сестра. Обличчя, пальцi й ноги – брат i сестра розвинуть тi самi частини тiла, але цi частини будуть зорганiзованi по-рiзному, щоб дати iм iндивiдуальнi тiла, якi миттево розрiзнятимуть, коли дiти виростуть. І так само як iхнi обличчя матимуть два ока, один нiс i один рот – i все це розташовуватиметься в бiльш-менш тих самих мiсцях, – iхнi генiталii теж матимуть базовi елементи, влаштованi загалом однаково. Але, на вiдмiну вiд iхнiх облич, пальцiв i нiг, iхнi генiталii ще до народження розвинуться в такi форми, що iхнi батьки автоматично розрiзнятимуть iх як хлопчика й дiвчинку.

Ось як це вiдбуваеться. Приблизно через шiсть тижнiв пiсля того, як заплiднене яйце iмплантуеться в матцi, вiдбуваеться промивка маскулiнними гормонами.

Тi самi частини, по-рiзному зорганiзованi. До шостого тижня вагiтностi генiталii всiх тiл однаковi, а тодi унiверсальна генiтальна заготовка починае набувати чи то жiночоi, чи то чоловiчоi форми.

Чоловiча бластоциста (група клiтин, що формують ембрiон) реагуе на це, розвиваючи свою «заготовку» унiверсальноi генiталii в чоловiчу форму пенiса, яечок i мошонки. Жiноча бластоциста зовсiм не вiдповiдае на гормональний потiк i замiсть цього розвивае свою «заготовку» унiверсальноi генiталii – жiночу форму клiтора, яечникiв i статевих губ.

Ласкаво прошу в дивовижний свiт бiологiчноi гомологii!

Гомологи – це органи, що мають однакове бiологiчне походження, хоч можуть виконувати рiзнi функцii. Кожна частина зовнiшнiх генiталiй мае гомолога в генiталiях протилежноi статi. Двi з них я уже згадувала: i жiнки, й чоловiки мають заокруглений дуже чутливий багатокамерний орган, до якого пiд час сексуального збудження приливае кров. У жiнок це клiтор, у чоловiкiв

– пенiс. І чоловiки, й жiнки мають орган, який е м’яким, еластичним i заростае лобковим волоссям пiсля статевого дозрiвання. У жiнок це зовнiшнi статевi губи (великi статевi губи), у чоловiкiв – мошонка. Цi частини не лише зовнi схожi, вони розвинулися з тiеi самоi тканини плоду. Якщо ви придивитеся до мошонки, то помiтите лiнiю, яка проходить у центрi, – шов мошонки. Це те мiсце, де мошонка перетворилася б на статевi губи, якби розвивалися жiночi генiталii.

Гомологiя також пояснюе, чому i брат, i сестра матимуть соски. Соски в самок життево важливi майже для всiх видiв ссавцiв, включно з людьми (хоч е чимало давнiх ссавцiв, таких як качкодзьоб, якi не мають соскiв i видiляють молоко зi своеi черевноi порожнини), тож еволюцiя створила соски на самому початку розвитку плоду. Потрiбно менше енергii, щоб просто залишити iх там, де вони е, анiж для того, щоб якимось чином iх позбутися, а еволюцiя дуже ледача, тож i самцi, й самки мають соски. Однакове бiологiчне корiння – рiзнi функцii.

Клiтор, тiльки клiтор i нiчого, крiм клiтора

Клiтор i пенiс – зовнiшнi генiтальнi органи, густо вкритi нервовими закiнченнями. Видима частина клiтора, головка, розташовуеться просто зверху над генiталiями, на деякiй вiдстанi вiд вагiни, ви помiтите. (Цей факт матиме вирiшальне значення, коли я говоритиму про оргазм у восьмому роздiлi.) Клiтор – це…

Хокi-покi[3 - Хокi-покi – в англомовних краiнах пiсня i груповий танець пiд неi, а також iдiома, яка позначае святкове й веселе. (Прим. пер.)]– ось про що йдеться.

Двi вертушки й мiкрофон – це про те, де вiн.

Картка Visa – вiн скрiзь, де ви захочете.

Це ваша Велика центральна станцiя еротичних вiдчуттiв. У середньому клiтор становить лише одну восьму розмiру пенiса, але вдвiчi переважае його за кiлькiстю нервових закiнчень. Клiтор може варiювати в розмiрах вiд майже непомiтноi горошини до невеликого корнiшона чи являти собою щось мiж цими двома крайнощами, i це все нормально i прекрасно.

На вiдмiну вiд пенiса, единим завданням клiтора е вiдчуття. Пенiс виконуе чотири функцii: вiдчуття, проникнення, еякуляцiя й сечовипускання.

Два рiзних способи функцiонування, одне бiологiчне походження.

Видима частина клiтора, головка, – це лише вершина клiтора, так само як головка пенiса, герметизований ковпачок на кiнцi його стовбура, – теж лише його вершина. Стовбур пенiса багатьом знайомий. Вiн складаеться з трьох вiддiлень – пари порожнистих тiл (corpora cavernosa) та губчастого тiла (corpus spongiosum), через яке протiкае сеча. Усi цi три вiддiли заходять глибоко в тiло. Corpus spongiosum закiнчуеться в коренi статевого члена, глибоко всерединi тазу. Corpora caver nosa вiдходять один вiд одного й торкаються тазовоi кiстки.

Культурне розумiння клiтора зводиться до того, що це «маленька горошина зверху вульви». Але бiологiчне розумiння клiтора – «протяжна внутрiшня анатомiчна структура з головкою, що розташована над вульвою». Як i пенiс, клiтор складаеться з трьох вiддiлiв: пари нiжок (crura), якi тягнуться глибоко в тканинi вульви i е гомологiчними до corpora cavernosa, i клiторальноi цибулини, гомологiчноi до corpus spongiosum, включно з коренем пенiса. Порожнина – це вхiд до вагiни; клiторальнi цибулини простягаються глибоко вiд головки клiтора у тканину вульви, потiм розходяться, щоб обiйти сечiвник i пiхву. Правильно, клiтор простягаеться аж до отвору пiхви.

Анатомiя клiтора. Культурне значення клiтора часто зводиться до зовнiшньоi частини – головки. Бiологiчне ж охоплюе велику кiлькiсть внутрiшнiх печеристих тканин, що простягаються до отвору пiхви.

Анатомiя пенiса. Так само як i в клiтора, культурне значення пенiса обмежене зовнiшньою частиною цього органу – головкою i стовбуром. І так само як клiтор, пенiс мае внутрiшню печеристу тканину. Тi самi частини, зорганiзованi по-рiзному.

Капюшон клiтора вкривае його головку, так само як його гомолог, крайня плоть, вкривае головку пенiса. А чоловiча вуздечка – точка Y бiля головки, де крайня плоть приеднуеться до стовбура, – це гомологiя жiночого fourchette («виделка» французькою), викривлення тканини в нижньому кутку пiхви. Це дуже чутливе й недооцiнене джерело справжньоi насолоди i в чоловiкiв, i в жiнок.

Погляньте на свiй клiтор

Якщо ви нiколи безпосередньо не розглядали свiй клiтор, зараз саме час. (Навiть якщо в минулому ви мали з ним гарнi стосунки, використайте цю можливiсть для поновлення знайомства.) Ви можете знайти його вiзуально чи на дотик. Пiсля того як прочитаете наступнi кiлька абзацiв, покладiть книжку i спробуйте якийсь iз цих способiв.

Щоб знайти клiтор вiзуально, вiзьмiть дзеркало, розсуньте своi статевi губи (м’якi, порослi волоссям стулки вашоi вульви) i просто подивiться на нього. Ви побачите потовщення над вульвою.

Або ви можете знайти його за допомогою пальцiв. Почнiть iз кiнчика середнього пальця, просуньте його в отвiр своiх статевих губ. М’яко натиснiть, проведiть пальцем уперед-назад i повiльно просуньте кiн

ик пальця мiж ваших статевих губ, доки не вiдчуете маленький, схожий на гумовий, вузлик пiд шкiрою. Другою рукою також можна натягувати шкiру вгору, на лобок. Варто зволожити палець слиною, лубрикатом, гiпоалергенним кремом для рук чи навiть невеликою кiлькiстю оливковоi олii.

У мене е вагома причина просити вас поглянути на свiй клiтор.

Одного вечора пiсля занять до мене пiдiйшла студентка й розповiла, що вона говорила з мамою по скайпу про предмети того семестру i принагiдно обмовилася про мiй курс «Жiноча сексуальнiсть». Студентка зазначила, що серед слайдiв моеi лекцii разом iз дiаграмами та iлюстрацiями е зображення жiночоi вульви. І мама сказала iй дещо неймовiрне. Вона зiзналася: «Я не знаю, де розташований клiтор».

Мамi було п’ятдесят чотири.

Тож студентка вiдiслала мамi слайди з моеi лекцii.

Ця iсторiя стала причиною того, чому перший роздiл моеi книжки присвячений анатомii. Саме через це я хочу надрукувати зображення вульви на футболках, стрiлочкою вказати на клiтор i пiдписати: «ОСЬ ВОНО, ТУТКИ». Саме тому менi хочеться роздавати на вулицях листiвки з iнструкцiями, як знайти вашi клiтори й вiзуально, й на дотик. Менi хочеться зробити анiмований фiльм про те, як жiнка знаходить свiй клiтор, i викинути його в Інтернет. Я хочу встановити бiлборд на Таймс-сквер. Я хочу, щоб усi знали.

Але ба бiльше, я хочу, щоб кожнiсiнька жiнка, яка читае це, зупинилася просто зараз i подивилася на свiй клiтор. Знати, де клiтор, – сила, але знати, де ваш клiтор… це суперсила. Вiзьмiть дзеркало й подивiться на свiй клiтор на вшанування тiеi студентки та ii хороброi, неймовiрноi мами.

Коли, починаючи працювати секс-педагогом, я вперше глянула на свiй клiтор, я плакала. Менi було вiсiмнадцять, у мене були невдалi стосунки, я шукала вiдповiдей. І моя iнструкторка сказала: «Коли сьогоднi ввечерi прийдеш додому, вiзьми дзеркало i знайди свiй клiтор».

Так я i зробила. І заплакала, бо не побачила в ньому нiчого огидного чи дивного, це була просто… частина мого тiла. Вона належала менi.

Ця мить розпочала перiод вiдкриттiв i пiдтверджень того, що найкращим джерелом знань про мою сексуальнiсть е мое тiло.

Тож подивiться на свiй клiтор.

І оскiльки ви вже почали, подивiться також на решту вашоi вульви.

Я люблю, коли на моi заняття приходять незвичайнi студенти – тi, якi не входять до вiковоi категорii «вiд вiсiмнадцяти до двадцяти двох», – а Меррiтт була настiльки незвичайною студенткою, наскiльки це можливо: лесбiянка напередоднi клiмаксу, авторка гейськоi еротики, вона мала доньку-пiдлiтка, яку виховувала зi своею партнеркою, стосунки з якою тривали майже двадцять рокiв. Коли я вперше ii зустрiла, то була достатньо непоiнформованою, щоб здивуватися, дiзнавшись, що ii корейськi батьки – фундаментальнi християни й Меррiтт зростала в квiнтесенцii соцiальних консервативних цiнностей. Що робило ii позицiонування себе як лесбiянки, ii творчiсть i присутнiсть у моему класi ще бiльш показовими.

У своi сорок два Меррiтт нiколи не дивилася на свiй клiтор. Таке навiть не спадало iй на думку, доки на першiй лекцii я не запропонувала це зробити (як пропоную завжди). Тож пiсля заняття вона пiдiйшла до мене i сказала: «Чи це справдi гарна iдея – пропонувати цим дiтям дивитися на iхнi тiла? А раптом вони просто… закриються?»

«Це справдi важливе питання, – вiдповiла я. – Нiхто ще не розповiдав менi про таке, але це не вимога, тож, можливо, тi, хто вiдчувае таку небезпеку, навiть не пробували це зробити. Однак усе-таки я рекомендую поглянути на свiй клiтор, особливо тим студентам, якi планують продовжувати займатися суспiльним здоров’ям чи медициною, але це залежить вiд людини – хоче чи не хоче вона це робити».

Меррiтт цього не зробила.

Замiсть цього вона попросила подивитися свою партнерку Керол, що в якомусь сенсi було навiть смiливiше, нiж подивитися самiй, а вона подивилася на клiтор своеi партнерки. І вони поговорили про те, що побачили, i про те, що вони нiколи ранiше навмисно не знаходили часу подивитися на сексуальнi частини тiл одна одноi й поговорити про них. І Меррiтт дiзналася дещо важливе. Про це вона розповiла менi наступного тижня.

«Керол сказала, що дивилася на свою вульву! У 80-тi вона належала до угруповання, яке займалося пiдвищенням фемiнiстичноi свiдомостi, i вони збиралися всi разом у коло з дзеркалами в руках».

«Оце так!» – вигукнула я. Я й справдi була здивована.

Вона простягнула руки долонями догори, зважуючи своi почуття. «Не знаю, чому такi речi менi настiльки важче зробити, нiж iй. Коли справа доходить до сексу, здаеться, я вишу на краю прiрви, розмахуючи руками».

Роздвоенiсть, яку вiдчувала Меррiтт, абсолютно нормальна для будь-кого, чия родина вчила, що секс у життi мае залишатися в чiтко визначеному мiсцi й нiкуди звiдти не потикатися. Але для Меррiтт це було пов’язано ще й з iншими причинами, що мають стосунок до того, як улаштовано ii мозок. Я розповiм про це в другому роздiлi.

Великi й малi статевi губи

Жiночi внутрiшнi статевi губи (

abia minora, чи малi губи) можуть не бути «внутрiшнiми», а випинатися за межi великих статевих губ, або вони можуть втягуватися, ховаючись усерединi вульви, доки ви не вирiшите поглянути на них. А ще внутрiшнi статевi губи можуть бути однорiдно забарвленi або змiнюватись у кольорi, темнiючи до верхiвок. І все це нормально, i здорово, й гарно. Довгi, короткi, рожевi, бежевi, коричневi – всi нормальнi.

Чоловiчий гомолог внутрiшнiх статевих губ – внутрiшня крайня плоть. Якщо пенiс обрiзали – це означае, що крайню плоть прибирали хiрургiчним шляхом, – то дуже часто колiр змiнюеться на пiвдорозi внизу по стовбуру. Це тому, що шкiра зверху стовбура – насправдi внутрiшня крайня плоть. (Оскiльки змiна кольору проявляеться лише пiсля статевого дозрiвання, хлопцi iнодi запитують мене, чи вони щось зробили не так, що колiр змiнився. Але нi, просто деякi пенiси такi на вигляд, Боже iх благослови.)

Зовнiшнi статевi губи в усiх людей також рiзнi. Деякi густо вкритi волоссям, яке доходить до стегон i ануса, тимчасом як на iнших волосся дуже мало. Деякi статевi губи досить опуклi, а деякi майже не виступають iз тiла. Деякi такого самого кольору, як i шкiра навколо, а деякi темнiшi або свiтлiшi. Усi нормальнi, усi гарнi.

Так само як i з клiтором, культурне уявлення про статевi губи не вiдповiдае бiологiчнiй реальностi. Вульви в комп’ютеризованому порно редагуються цифровим способом, щоб вiдповiдати специфiчному стандартовi «втягнутих» статевих губ однорiдного кольору й видаватися «менш деталiзованими»[4 - Drysdale, Russell, and Glover, “Labiaplasty”.]. Це означае, що культурна репрезентацiя вульв обмежена досить вузьким дiапазоном. У реальностi iснуе величезна кiлькiсть варiацiй генiталiй, i немае жодних медичних причин порiвнювати себе з якимось варiантом. Але така обмежена репрезентацiя жiночих тiл може насправдi змiнити сприйняття жiнками того, яка на вигляд «нормальна» вульва.

Тож якщо ви вирiшите подивитися на вульви iнших жiнок (що я, до речi, дуже рекомендую, але лише з iхньоi добровiльноi згоди), ви помiтите, що вони дуже вiдрiзняються одна вiд одноi. Небагато ви зустрiнете акуратно втягнутих вульв, якi бачили в «Плейбоi».

Якщо ви не вiдчуваете болю (а якщо вiдчуваете, то сходiть до свого лiкаря!), вашi генiталii iдеальнi саме в тому виглядi, який вони мають.

Дiвоча плiва

Ви можете мати чи не мати дiвочу плiву – тонку мембрану вздовж нижнього краю вагiнального отвору. Але маете ви ii чи нi, я гарантую, що практично все, що ви знаете про неi, брехня[5 - Правду про дiвочу плiву нарештi почали обговорювати в документальних фiльмах, на кшталт «Як втратити цноту», i в пов’язаних iз цим ЗМІ (Фiнi, «Живi мiфи про цноту»).].

Найближче до правди те, що пiд час статевого акту дiвоча плiва може спричиняти бiль, якщо ii попередньо не розтягувати, – це одна з численних причин болю при проникненнi, але не найпоширенiша (найпоширенiша – брак змащування).

Але дiвоча плiва не рветься й не залишаеться порваною назавжди, немов якась печатка свiжостi. Якщо дiвоча плiва рветься або пошкоджуеться, вона заживае. І розмiр ii не змiнюеться вiд того, чи вiдбулося проникнення у вагiну[6 - Hegazy and Al-Rukban, “Hymen: Facts and Conceptions”.]. Також зазвичай вона не кровоточить. Кров пiд час першого проникнення найчастiше спричиняеться загальними видiленнями вагiни вiд браку змащення, а не пошкодженням дiвочоi плiви.

Єдине, що змiнюеться, коли жiнка починае регулярно розтягувати дiвочу плiву, то це те, що вона стае гнучкiшою. А коли в жiнки змiнюеться гормональний фон iз закiнченням перiоду статевого дозрiвання (орiентовно у двадцять п’ять рокiв), дiвоча плiва може атрофуватись i стати менш помiтною, якщо вона взагалi колись була такою.

Дiвоча плiва – ще один приклад рiзноманiтностi жiночих генiталiй. Деякi жiнки народжуються без дiвочоi плiви. Деякi мають зарощену плiву (тонку, але суцiльну мембрану, що закривае увесь вагiнальний отвiр) чи мiкроперфоровану (багато маленьких отворiв у суцiльнiй мембранi). У деяких жiнок е септатна плiва, яка схожа на шматок шкiри, що розтягуеться вздовж отвору вагiни. Плiви деяких жiнок мiцнi, а деяких – слабкi. Деякi зникають iз початком статевого дозрiвання, а деякi тримаються до менопаузи.

Плiви жiнок вiдрiзняються, бо, як пояснюе наука, плiви не вiдбирались еволюцiею. У них немае репродуктивних функцiй. Це побiчний продукт, маленький бонус, залишений поза увагою руйнiвною силою процесу вiдбору, на кшталт соскiв у чоловiкiв. Це гомолог сiм’яного фолiкула, гребiнця на стiнцi уретри в тому мiсцi, де вона проходить через простату i приеднуеться до сiм’яних протокiв.

Дiвоча плiва – гарний зразок того, як люди метафоризують анатомiю. Ось вам орган, який не мае бiологiчноi функцii, i захiдна культура з давнiх-давен виробила про нього потужний мiф. Мiф, який не мае нiчого спiльного з бiологiею i призначений лише для контролю жiнок. Культура побачила «бар’ер» на отворi вагiни й вирiшила, що це знак «незайманостi» (бiологiчно безглузде поняття). Така дивн

iдея могла бути вигадана лише в суспiльствi, де жiнки сприймаються як майно в буквальному сенсi, а iхнi вагiни – як найцiннiший актив, «клуб для обраних».

Навiть незважаючи на те, що дiвоча плiва не вiдiграе жодноi фiзiологiчноi чи бiологiчноi ролi, багато культур створили навколо неi настiльки могутнi мiфи, що iснуе навiть хiрургiчне втручання, здатне «поновити» дiвочу плiву, немов у цьому е медична необхiднiсть. (А де ж це операцii з удосконалення чоловiчих соскiв?)

У певному сенсi дiвоча плiва все-таки впливае на жiноче здоров’я: деяких жiнок били чи навiть убивали за те, що вони не мали плiви. Деяким жiнкам говорили, що iх «не могли згвалтувати», бо дiвоча плiва не порушена. Для цих жiнок дiвоча плiва справдi мала вплив на iхне фiзичне самопочуття, але не через анатомiю, а через те, що культура вигадала про анатомiю.

Слово про слова

І ще одна заувага про зовнiшнi жiночi генiталii. Назва зовнiшнiх жiночих генiталiй – «вульва». «Вагiною» називаеться внутрiшнiй репродуктивний канал, що веде до матки. Люди часто використовують слово «вагiна», маючи на увазi вульву, але тепер ви знаете, як правильно. А якщо ви стоiте оголена навпроти дзеркала й бачите класичний трикутник, це ваш лобок, або mons pubis (лат.).

Зрозумiли?

Вагiна = репродуктивний канал.

Вульва = зовнiшнi генiталii.

Лобок = область над лобковою кiсткою, де росте волосся.

Я не пропоную вам виправляти людей, що вживають неправильнi слова, чи пiкетувати «Монологи вагiни» з плакатами «Насправдi це монологи вульви», але тепер ви знаете слова, якi саме ви маете використовувати. Ви ж не називаете свое обличчя або чоло горлом, правильно? Тож не називайте й вульву чи лобок вагiною. Зробiмо свiт зручнiшим для жiночих генiталiй.

Про видiлення

На кожному краю входу до вагiни жiнка мае залози, якi називаються бартолiновими залозами. Вони видiляють рiдину пiд час статевого збудження – можливо, щоб полегшити фрикцii пiд час вагiнального проникнення, а можливо, щоб утворився запах, який свiдчить про здоров’я й фертильнiсть. Саме це вiдбуваеться, коли жiнка «тече». Але виявляеться, «течуть» i жiнки, й чоловiки. Чоловiчий гомолог, залози Купера, одразу пiд простатою, продукуе передеякулятивну рiдину.

Чому ж ми тодi говоримо, що у чоловiкiв «устае», а жiнки «течуть», коли з бiологiчного погляду i в жiнок, i в чоловiкiв «устае», i жiнки, й чоловiки «течуть»? Це, знову ж таки, культура. Чоловiча «сила» (ерекцiя) – необхiдна передумова статевого акту, а жiноча «вологiсть» сприймаеться як iндикатор того, що жiнка готова до нього (хоч у шостому роздiлi ми побачимо, що таке уявлення може бути хибним). Оскiльки статевий акт вважаеться центром сексуального всесвiту, ми метафоризували чоловiчу мiць i жiночу вологiсть як Обов’язковi показники збудження. Але так само як i наша анатомiя, наша фiзiологiя утворена з тих самих компонентiв – змiн у кровотоцi, продукуваннi генiтальноi секрецii тощо, – органiзованих по-рiзному. Ми зосередили увагу на чоловiчiй силi та жiночiй вологостi, але трапляеться й чоловiча вологiсть, i жiноча мiць.

Жiнки також мають залози в устi уретри, отворi, через який ми пiсяемо, що називаються залозами Скiна. Це гомолог чоловiчоi простати. Простата виконуе двi функцii. Вона розбухае навколо уретри, тож чоловiк не може випустити сечу, коли вiн дуже збуджений сексуально, i вона продукуе приблизно половину сiм’яноi рiдини, в якiй рухаеться сперма. Іншими словами, вона забезпечуе еякуляцiю. У жiнок залози Скiна також розбухають навколо уретри, що утруднюе сечовипускання, коли ви дуже збудженi. Якщо ви колись намагалися попiсяти одразу пiсля оргазму, то безпосередньо з цим стикалися; ви маете глибоко-глибоко вдихнути й дати вашим генiталiям час розпружитися.

У деяких жiнок залози Скiна продукують рiдину, i таким чином цi жiнки еякулюють. Жiночiй еякуляцii, «сквiртингу», ми придiлимо увагу трохи пiзнiше, частково тому, що з цього питання проводилися дослiдження, частково тому, що це останнiм часом з’явилося в порно. У результатi мене про це регулярно запитують. Коли кiлька рокiв тому я вiдвiдувала студентський гуртожиток i вiдповiдала на анонiмнi питання з коробки, одна студентка запитувала: «Як навчитися еякулювати?», а iнша: «Як припинити еякулювати?»[7 - Це сталося пiд час осiннього семестру 2012 року в Талбот-Хаусi. Привiт, Талботе!]

Немае потреби говорити, що культура посилае жiнкам суперечливi вимоги щодо iхнiх генiтальних видiлень… чи браку таких. З одного боку, еякуляцiя розглядаеться як суто чоловiча риса, а жiночi генiталii, ви ж знаете, сором’язливi, тож для жiнок така активнiсть i такi видiлення е неприпустимими. З другого боку, це порiвняно рiдкiсне явище, i постiйне прагнення до нового разом iз динамiкою попиту й пропозицii означае, що ця рiдкiсна здатнiсть жiнки еякулювати оплачуеться й потрапляе на екран. Тож якщо жiнки звертатимуть увагу на культурнi твердження щодо еякуляцii, природно, вони почуватимуться спантеличеними.

Бiологiчне значення цього явища просте. Жiноча еякуля

iя – це побiчний продукт, як чоловiчi соски чи дiвоча плiва. Не важить, яке значення надае цьому культура: жiнки рiзнi. Я знала одну жiнку, яка нiколи у своему життi не еякулювала, але почала це робити невдовзi пiсля менопаузи, коли в неi з’явився новий партнер. І раптом вона видiляе до чвертi чашки рiдини з кожним оргазмом. Чи це пов’язано з партнером? Чи з гормональними змiнами пiсля менопаузи? Чи нi з тим, нi з iншим? Я не знаю.

Але це повертае мене до важливоi зауваги про генiталii. Вони мають видiлення i аромат. Запах. Багатий земляний букет, запах трави та бурштину з ноткою деревного мускусу. Інодi генiталii пахнуть, iнодi вони смердять. Секрецiя ваших генiталiй рiзна в рiзних фазах менструального циклу, вона змiнюеться з вiком, зi змiнами у вашiй дiетi: жiнки рiзнi.

Якщо ви вважаете запах чи вiдчуття генiтального змащення не такими уже привабливими й чарiвними, це не дивно, зважаючи на те, як ми вчимо людей почуватися стосовно своiх генiталiй. Але того, як ви почуваетеся щодо своiх генiталiй та iхньоi секрецii, можна навчитися. Якщо ви полюбите свое тiло таким, яким воно е, воно подаруе вам iнтенсивнiшi збудження й бажання, потужнiшi, кращi оргазми. Бiльше про це – у п’ятому роздiлi.

Генiталii iнтерсекс

Люди-iнтерсекс[8 - Не всiм подобаеться слово «iнтерсекс». Дехто вiддае перевагу термiну «невизначенi генiталii». Не так давно став також траплятися термiн «розлади сексуального розвитку», або РСР (дивiться Dreger, “Why ‘Disorders of Sex Development’?”). Я використовую «iнтерсекс», бо це слово, здаеться, найкраще пасуе до немедичного контексту.], чиi генiталii вiд народження не е явно чоловiчими чи явно жiночими, теж мають такi самi складовi; iхнi статевi органи являють собою щось середне мiж звичними жiночими й чоловiчими конфiгурацiями. Розмiр фалоса, розташування отвору сечового каналу чи розрив лабiаскротальноi тканини може являти собою будь-який промiжний варiант.

Гомологiя довго шукала пояснення, як улаштованi генiталii iнтерсекс. Люди, чиi генiталii «десь посерединi», зазнали невеликоi змiни в надзвичайно складному каскадi бiохiмiчних процесiв, задiяних у ростi плоду вiд заплiднення яйця до розвитку ембрiона й вагiтностi. Ця маленька змiна виражаеться у трохи iнакших генiталiях. З iхнiми генiталiями все гаразд, так само як усе гаразд iз тими людьми, чиi статевi губи незвично великi чи малi[9 - Хоч якою простою здаеться ця думка в обрамленнi «однакових частин», це радикальна iдея, за яку iнтерсекс-активiстам довелося боротися кiлька десятилiть. Це единий погляд, що мае бiологiчний сенс, i, знову ж таки, лише з погляду культури можна думати iнакше. І все-таки в багатьох краiнах стандартною медичною процедурою е застосування хiрургiчного втручання для «нормалiзацii» генiталiй («Публiчна заява» Органiзацii людей-iнтерсекс). Зазначте, що 2013 року доповiдач про тортури Органiзацii Об’еднаних Нацiй вмiстив таку хiрургiю у свiй список «Тортур та iншого жорстокого, негуманного, принизливого лiкування чи покарання». Доповiдь засуджувала непотрiбну з медичного погляду «нормалiзацiйну» хiрургiю, бо «це може спричинити рубцi, втрату сексуальноi чутливостi, бiль, нетримання сечi й пожиттеву депресiю й такi дii також критикуються як ненауковi, потенцiйно шкiдливi й такi, що призводять до стигми» (ООН, «Спецiальна доповiдь», 18).]. Це все тi ж самi частини, просто влаштованi трохи iнакше. Наприклад, у чоловiкiв отвiр для сечовипускання може розташовуватися де завгодно на головцi пенiса, рiдше – на його стовбурi, але це також нормально, доки не ускладнюе сечовипускання й не призводить до хронiчних iнфекцiй (а зазвичай не ускладнюе й не призводить). Доки генiталii не спричиняють бiль, не схильнi до iнфекцiй чи iнших хворобливих проявiв, вони здоровi й не потребують жодного медичного втручання. Ми всi створенi з однакових частин, лише по-рiзному зорганiзованих.

Саме тому менi не потрiбно бачити вашi генiталii, щоб сказати, що вони нормальнi й здоровi. Ви всi маете однi й тi самi складовi, просто зорганiзованi у ваш власний унiкальний спосiб.

Як i багато секс-педагогiв, серед слайдiв своiх анатомiчних лекцiй я демонструю фотографii рiзних варiантiв вульви.

Де я знаходжу цi фотографii? Звiсно, в Інтернетi.

Єдина проблема – менi складно знайти рiзноманiтнi варiанти; переважно менi трапляються зображення вульв молодих, худих, бiлих, повнiстю поголених жiнок. Менi доводиться дуже ретельно шукати, щоб знайти зображення вульв жiнок у вiцi, повних, кольорових жiнок чи жiнок iз волоссям на лобку.

Одного дня я потрапила на тусовку творцiв комiксiв i поговорила про це з Камiллою, що, як i я, схиблена на науцi й до того ж працювала колись секс-педагогом у коледжi. На вiдмiну вiд мене, вона мае ступiнь iз гендерних дослiджень i студiйного арту, вона афро-американка, що заробляе на життя створенням iлюстрацiй, – усе це давало iй змогу зрозумiти моi невеликi труднощi.

Вона сказала:

– Серйозно, Емiлi? І що, ти гуглиш «чорна вульва»? На роботi?

Виправдовуючись, я знизала плечима:

– Ковбаса, закони й лекцii з сексуальноi освiти.

Усi волiють не знати, з чого вони складаються.

І Камiлла вiдповiла:

– Дай здогадаюся. Усе, що ти знаходиш, – це порно. Нiчого художнього, нейтрального чи бодi-позитивного?

– І графiчнi медичнi зображення, – додала я. – Я намагалася шукати «фемiнiстичнi кольоровi вульви», але все, що знайшла, – проекти вишивки вiд Pinterest та Etsy.

Тут Камiлла зареготала:

– А тепер уяви: ти – молода жiнка, що намагаеться побачити, яка на вигляд нормальна здорова вульва. Якщо ти бiла, карти тобi в руки, на Tumblr[10 - Tumblr – сервiс мiкроблогiв i соцiальна мережа. (Прим. пер.)]iх повно. Але якщо ти чорна, азiйка чи латинос, що тодi? Порно чи медичнi картинки. Про що це тобi розповiсть?

Я вiдповiла:

– Але я ж не можу закликати: «Гей, кольоровi жiнки, постiть бiльше зображень ваших вульв у мережi, щоб iншi жiнки знали, що вони нормальнi».

– Нi, але все-таки, – сказала Камiлла, – зображення, якi ми бачимо чи не бачимо, мають значення. Ти знаеш дiвчат Ешера?

– Нi, що ще за дiвчата Ешера?

– Це жiночi зображення в комiксах з такими пласкими животами, що там не залишаеться мiсця для внутрiшнiх органiв, а iхнi спини так неймовiрно вивернутi, щоб ви могли бачити iхнi цицьки й дупи одночасно. Їхнi пози настiльки анатомiчно абсурднi, що iх назвали iм’ям знаменитого майстра неможливих iлюзiй.

– Схоже на погане порно, – зауважила я.

– Правильно, – вiдповiла Камiлла. – Я побачила iх iще пiдлiтком, i менi здалося, немов це говорить усе про те, чим мае бути жiнка, i оскiльки такi жiнки були зовсiм не схожi на мене, я вирiшила, що моею першою iдентифiкацiею буде «гiк». Не жiнка, не чорна, а саме гiк. Геймер. Минуло багато часу, перш нiж я прийняла iншi складовi своеi iдентичностi, бо не бачила, як вони всi взаемодiють разом. Зображення мають значення. Вони говорять вам про те, що можливо, що до чого пасуе, чому ти належиш, а чому нi. А ми всi намагаемося до чогось належати.

Це твердження стало для мене даром. Коли я пишу своi лекцii, то знову й знову повертаюся до цiеi думки. Я витрачаю години на пошук в Інтернетi секс-позитивних зображень рiзноманiтних вульв, оскiльки моi студенти рiзнi, не iснуе двох однакових, i я хочу, щоб вони знали, що iхнi тiла нормальнi й вони належать моiм учням.

Чому це маезначення

Чому такий простий факт, що всi людськi генiталii створенi з однакових частин, зорганiзованих по-рiзному, може виявитися найважливiшим, що ви будь-коли взнаете про людську сексуальнiсть?

На те iснуе двi причини.

Бо це означае, що вашi генiталii нормальнi, й не просто нормальнi, але апетитнi, благословеннi, вишуканi, гарнi, й добрi, й естетичнi… i далi за алфавiтом, аж до Я, незалежно вiд того, якi вони на вигляд. Вони зробленi з тих самих частин, що й генiталii iнших, – зорганiзованих у ваш унiкальний спосiб. Усi, якi е, нормальнi. Прекраснi. Ідеальнi. І це стосуеться кожного вираження людськоi сексуальностi. Як ми побачимо з наступних роздiлiв про генiтальну реакцiю на фетиш ляскання, наша сексуальна фiзiологiя, психологiя й бажання створенi з однакових складових, просто зорганiзованих по-рiзному.

Якщо ми приймемо просте базове твердження «однаковi частини, зорганiзованi по-рiзному», це вiдповiсть на одвiчне питання: сексуальностi чоловiкiв i жiнок однаковi чи рiзнi?

Вiдповiдь: так.

Вони створенi з однакових частин, зорганiзованих по-рiзному.

Коли ми помiчаемо явнi вiдмiнностi мiж групами, розглядаючи популяцiю, жiночi й чоловiчi тiла, то зрештою стикаемося з такою самою варiативнiстю усерединi груп, як i мiж групами.

Я можу проiлюструвати це прикладом, далеким вiд сексу. Середнiй зрiст дорослоi жiнки – п’ять футiв i чотири дюйми, середнiй зрiст дорослого чоловiка – п’ять футiв i десять дюймiв, тобто розбiжнiсть мiж середнiми показниками груп складае шiсть дюймiв. Але варiативнiсть зросту всерединi кожноi групи бiльша, нiж мiж групами. Якщо ви вимiряете зрiст тисячi випадково взятих людей, п’ятисот чоловiкiв i п’ятисот жiнок, ви виявите, що зрiст майже всiх жiнок буде у промiжку мiж п’ятьма футами й п’ятьма футами вiсьмома дюймами (розбiжнiсть становить вiсiм дюймiв), а майже всi чоловiки матимуть зрiст вiд п’яти футiв i чотирьох дюймiв до шести футiв i чотирьох дюймiв (маемо розбiжнiсть дванадцять дюймiв). Зауважте три речi: бiльша розбiжнiсть усерединi груп (вiсiм i дванадцять дюймiв), нiж мiж групами (шiсть дюймiв); чотири дюйми, спiльнi для обох груп; одна чи двi сотнi людей iз тисячi виходитимуть за межi навiть цього широкого дiапазону![11 - McDowell, Fryar, Ogden, and Flegal, “Anthropometric Reference Data”.]

Те саме вiдбуваеться i з сексом. Усерединi кожноi групи ми спостерiгаемо широкий дiапазон рiзноманiтностi. Я маю на увазi не лише анатомiю. Я маю на увазi сексуальну орiентацiю, сексуальнi вподобання, гендерну iдентичнiсть i вираження й – те, що стало темою решти цiеi книжки, – сексуальнi функцii: збудження, бажання i оргазм. Ми також зустрiнемо областi перетину цих груп, i ми зустрiнемо людей,

кi дуже вiдрiзняються вiд «середнього», хоча вони iдеально нормальнi й здоровi.

Деякi автори стверджують, що вiдмiнiсть мiж чоловiками й жiнками важливiша за подiбнiсть. Іншi говорять, що подiбнiсть важливiша за вiдмiннiсть. Мiй погляд спираеться на основний факт гомологii – тi самi складовi, органiзованi по-рiзному. І це важливiше, нiж будь-що iнше.

Можливо, рiзноманiтнiсть – едина справдi унiверсальна характеристика людськоi сексуальностi. Починаючи з наших тiл i закiнчуючи нашими бажаннями й нашою поведiнкою iснуе стiльки «сексуальностей», скiльки людей живе на Землi. Немае двох однакових.

Ось вам приклад розмови секс-педагога, що вийшла хильнути по чарчинi з друзями.

Лорi: Знайома сказала менi: якщо в неi колись будуть дiти, то вона зробить пластику пiхви одразу ж пiсля пологiв, бо вважае, що пiсля такого пiхва не може виглядати гарно.

Камiлла: Ти сказала iй, що косметична медицина вкладае чималi грошi в те, щоб вона так почувалася щодо свого тiла, а вони могли б заробити на ii марному самоiдствi?

Лорi: Нi, я сказала iй: «Коли матимеш дiтей, твiй партнер радiтиме, якщо вдасться iнодi краечком ока поглянути на твое “хазяйство”, хоч яким би воно там було на вигляд».

Емiлi: А вигадаймо ритуал, у якому жiнки святкуватимуть перехiд у своi тiла пiсля пологiв. Я маю на увазi не лише змiнений зовнiшнiй вигляд, а й те, що твое тiло означае для тебе i для свiту.

Лорi була единою мамою в нашiй компанii i едина не подивилася на мене так, наче я пiд кайфом. Вона сказала: «Я дуже хочу такий ритуал. Будь-що, що полегшить життя в тiлi, яке стало немов та спущена повiтряна кулька». «Але ти така гарна!» – одразу ж вигукнули всi.

Комплiменти Лоринiй безперечнiй красi лилися швидше, нiж вино, але за кiлька днiв вона сказала менi, що це було цiлком протилежне тому, чого вона потребувала:

– Менi хотiлося почути, що немае нiчого страшного в тому, що я засмучуюся, бо мое тiло вже нiколи не буде таким, як ранiше. Я доклала стiльки зусиль, щоб полюбити те тiло, а тепер я маю знову починати вчитися любити це.

Тож я сказала:

– Це нормально – засмучуватися, що твое тiло постiйно змiнюеться.

У Лорi бризнули сльози, що з нею частенько траплялось i ранiше. Раптовi тихi маленькi бурi проходять крiзь неi щоразу, коли iй доводиться приймати увагу та прихильнiсть, якi вона так щедро роздае iншим.

– Це навiть не через те, чи подобаеться менi мое тiло, чи нi, – схлипнула вона. – Це через те, що мое тiло змiнилося вiдтодi, як я народила Трева. Воно просто не робить того, що мае робити.

Пiд «тим, що ii тiло мае робити» Лорi мала на увазi народити вдома, присiвши у ваннiй, годувати грудьми бiльше року й нiколи не спати бiльше чотирьох годин поспiль майже три роки. Твердження «Тревор погано спить» навiть не спричинило чорнi кола пiд Лориними очима. Тiло Лорi неймовiрне.

Але вона так не вважае.

Заувага про «однаковi частини, зорганiзованi по-рiзному» так само правдива для змiн, яких зазнае жiноче тiло протягом життя, як i для рiзноманiтностi людських генiталiй. І так само, як генiталii кожного е нормальними й гарними, всi жiночi тiла нормальнi й гарнi.

Але це не те, чого здебiльшого вчать жiнок. Здебiльшого нас вчать, що нашi тiла мають бути специфiчноi форми, iнакше з нами щось не так. Я розповiм про це – i про те, як це здолати, – у п’ятому роздiлi.

Змiнiть свiй погляд[12 - За цю неймовiрну фразу вiдповiдальна «Операцiя краси», www.operationbeau-tiful.com/.]

Я усвiдомлюю, що просто примовляючи «Вашi генiталii iдеальнi й гарнi», не змiню нiчого, якщо ви вiдчуваете щодо них якийсь дискомфорт, але якщо вам важко розгледiти красу своiх унiкальних i здорових генiталiй, я хочу, щоб ви зробили двi речi.

1. Вiзьмiть ручне люстерко й розгляньте своi генiталii, як я описала ранiше, на початку роздiлу. Дивлячись, помiчайте всi речi, якi вам подобаються в тому, що ви бачите. Запишiть iх. Ви помiтите, що ваш мозок намагаеться помiчати все, що вам не подобаеться, але не вносьте це до списку. Робiть це щотижня. Або двiчi на тиждень. Або частiше. Щоразу речi, якi вам подобаються, ставатимуть помiтнiшими, а решта нiби розмиватиметься. Можливо, ви навiть наважитеся розповiсти комусь про те, що ви бачите й що вам подобаеться. Найкраще подiлитися цим iз кимось, хто також виконуе цю вправу!

Ця вправа викликае когнiтивний дисонанс, бо змушуе нас усвiдомлювати гарнi речi, тодi як ми в бiльшостi випадкiв схильнi звертати увагу на «негатив». Спробуйте.

2. Попросiть свого партнера, якщо вiн (вона) у вас е, подивитися. Увiмкнiть свiтло, знiмiть одяг, ляжте на спину й дозвольте йому (iй) дивитися. Запитайте, що вiн (вона) бачить, що вiдчувае, якi спогади викликае в нього (неi) ваша вульва. Дайте своему партнеровi знати про те, що вас турбуе, i попросiть допомогти побачити те, що вiн (вона) бачить. Слухайте серцем, а не страхом.

Краща метафора

Ми почали цей роздiл з мiркувань про те, як ми метафоризуемо анатомiю, надiляючи значенням випадковi бiологiчнi риси, i як це закiнчуетьс

тим, що ми вiдчуваемо дискомфорт стосовно власних тiл. Щоб допомогти позбутися цього, я хочу запропонувати iншу метафору – сад. Я часто ii використовую (пам’ятаете яблуню зi вступу?), бо вона дае можливiсть неупереджено помiркувати про сексуальне оснащення, з яким ми народилися (нашi тiла та мозок), i родини та культуру, в яких ми зростали i з якими взаемодiяли до появи нашоi сексуальноi iндивiдуальностi в дорослому життi.

Ось який це мае вигляд. У той день, коли ви народилися, вам було видiлено невелику дiлянку багатого i плодючого грунту, що трохи вiдрiзнялася вiд iнших таких само дiлянок. І одразу ж ваша родина й ваша культура почали все планувати й розбивати сад для вас, доки ви не виросли достатньо, щоб самiй про нього дбати. Вони посадили мову, ставлення, знання про кохання, безпеку, тiло й секс. І вони навчали вас, як дбати про свiй сад, бо коли через пiдлiтковий вiк ви перейдете до дорослого життя, догляд за цим садом залишиться на вашiй вiдповiдальностi.

І нiчого з цього ви не обирали. Ви не обирали нi дiлянку землi, нi насiння, що висiвалося, анi той спосiб, у який доглядали за вашим садом протягом раннiх рокiв вашого життя.

Досягнувши пiдлiткового вiку, ви починаете самi дбати про свiй сад. І помiчаете, що вашi родина й культура спланували гарнi здоровi речi, що квiтнуть у добре доглянутому садку. Але ви також можете помiтити, що дещо бажаете змiнити. Можливо, стратегii догляду за садом, яких вас учили, виявилися неефективними, тож вам потрiбно знайти iншi способи дбати про нього, щоб вiн заквiтнув (про це в третьому роздiлi). Можливо, рослини, насiння яких було посiяне, виявилися не тими, що можуть розквiтнути саме у вашому саду, тож вам варто знайти щось, що краще пасуе саме вам (про це в четвертому й п’ятому роздiлах).

Комусь iз нас пощастило i з землею, i з тим, що було на нiй посаджено. У нас здоровi квiтучi сади з перших митей нашого свiдомого життя. А комусь дiстались отруйнi бур’яни, i наше завдання – викорiнити все це смiття й замiнити його чимось здоровiшим, чимось таким, що ми обрали самi.

Ваше фiзичне тiло, включно з генiталiями, – базова складова вашоi сексуальностi, та сама земельна дiлянка. Вашi мозок i оточення – решта вашого реманенту й оснащення, i вони стануть темою другого та третього роздiлiв.

Те, чим це е, – не те, що це означае

Олiвiя використовувала теорiю про гормони, своi «чоловiчi» генiталii та пiдвищену сексуальну зацiкавленiсть як прихисток вiд критики культури, яка стверджувала, що вона… ну, iй «мае бути соромно». Повiя. Нiмфоманка. Намагаеться «привернути увагу», «вполювати чоловiка» чи «контролювати людей» за допомогою свого тiла… Жодне з цих припущень не було правдою, але саме в цих грiхах звинувачували Олiвiю в рiзнi перiоди ii життя. Свiт намагався переконати дiвчину, що ii сексуальнiсть отруйна, небезпечна i для неi самоi, i для людей навколо.

Вона запекло боролася проти цих упереджень, захищаючи свое сексуальне здоров’я. Важливою частиною цiеi боротьби було виправдання «Це гормони, тож це природно».

Але коли вона прийняла iдею «тих самих частин, по-iншому зорганiзованих», iй не довелося бiльше ховатися. Вона зрозумiла: це виправдання насправдi вiдгороджувало ii вiд iнших людей, тодi як «тi самi частини» пов’язували ii з ними. Це означало, що вона не iнакша чи вiдкинута. Вона така сама – унiкальна, але все-таки залучена до континууму людськоi сексуальностi.

Ось що наука може зробити для нас, якщо ми iй дозволимо. Вона пропонуе нам можливiсть зняти свою броню й вiдчути, що ми всi пов’язанi.

Я знаю напевно, що Олiвiя не народилася з почуттям вiдрази до своiх генiталiй чи своеi сексуальностi, так само, як i ви. Коли ви народилися, ви були цiлком i повнiстю задоволенi кожнiсiнькою частиною вашого тiла. Але десятилiття сексуально негативноi культури дали змогу прорости бур’янам невдоволення. Третiй i четвертий роздiли пояснять, як це може впливати на ваше сексуальне здоров’я, а роздiл п’ятий опише, як вплинути на цей процес i повернутися до повного еднання зi своiм тiлом, повернутися до того стану, в якому ви народилися, – до глибокоi теплоi прихильностi та широкого iнтересу до власного тiла.

Але перш нiж ми перейдемо до цього, дозвольте присвятити роздiл розмовi про найбiльший iз ваших сексуальних органiв i про те, що вiн також утворений iз тих самих частин, зорганiзованих унiкальним чином.

Звiсно, я говорю про мозок.

Нд, нч

• Усi генiталii утворенi з тих самих частин, зорганiзованих по-рiзному. Двох однакових не iснуе.

• Ви вiдчуваете бiль? Якщо так, звернiться до лiкаря. Якщо нi, вашi генiталii нормальнi, здоровi й прекраснi такими, якими вони е.

• Генiталii, якi ви бачите на порнозображеннях, можуть бути вiдредагованi, щоб здаватися бiльш «втягненими». Не дозволяйте цим картинкам обдурити вас i змусити вважати, що всi вульви на вигляд такi.

• Знайдiть дзеркало (або використайте камеру на телефонi) й подивiться на свiй клiтор. Знати, де розташовуеться клiтор, – сила, а знати, де розташовуеться в

ш клiтор, – це суперсила.

Роздiл другий

Модель подвiйного контролю. Ваша сексуальна особистiсть

Лорi перестала хотiти сексу зi своiм чоловiком Джоннi (я маю на увазi, жадати його) вiдтодi, як народився iхнiй син Трев. Спершу вона думала, що це вагiтнiсть. Потiм – що пiсляпологовий стан.

Потiм вона списувала це на втому.

Чи депресiю.

Чи те, що, можливо, вона насправдi не любить свого чоловiка.

Чи, можливо, з нею щось не так.

Чи, можливо, люди просто не можуть зберiгати одне до одного якiсь еротичнi почуття пiсля того, як мiсяцями вiддирали з футболок одне одного дитячi какунцi.

Вони багато пережили разом. До того, як вона завагiтнiла, iхне сексуальне життя було таким, як описують у романах, – палким, спраглим, пристрасним, люблячим i настiльки вигадливим, що вони могли думати про щось соромiцьке, зустрiчаючись поглядами за святковим столом, накритим на честь Дня подяки у його батькiв.

Тож, можливо, це все. Можливо, решта iхнього життя мине без сексу.

І все-таки вони намагалися. Вони купували iграшки й масажнi олii. Вони намагалися зв’язувати ii, зв’язувати його, знiмали себе на вiдео, грали в iгри… i часом це працювало, всi цi експерименти.

Але здебiльшого нi. Здебiльшого Лорi болiло вiдчуття суму й самотностi, бо вона кохала Джоннi, кохала його так сильно, кохала його до болю, але все-таки вона не могла змусити себе хотiти його, навiть за допомогою всiх новинок i пригод, доступних iм у свiтi двадцять першого столiття, свiтi технологiй, фантазii та вседозволеностi.

Єдиним бонусом усiх цих експериментiв стало те, що Лорi дiзналася, що може досягти оргазму з вiбратором за п’ять хвилин i так легше заснути. Тож вона рано лягала i присипляла себе деренчалкою. Але вона приховувала це вiд Джоннi, бо була певна, що вiн засмутиться, дiзнавшись, що вона досягае оргазму сама, а не з ним. Їi саму дивувало це бажання соло-оргазму в той час, коли нiщо не могло змусити ii хотiти сексу з власним чоловiком.

Тож коли ми почали про це говорити, вона почувалася вимученою, спантеличеною й несповна розуму.

Їi сприйняття ситуацii (як i вiдчуття безнадii) повнiстю змiнилися, коли вона узнала те, що написано в цьому роздiлi. Ваш сексуальний мозок мае «запалювання», що вiдповiдае на сексуальну стимуляцiю, але вiн також мае «гальма», якi реагують на вагомi причини «не заводитися».

Уявiть, що зараз 1964 рiк i ви працюете в лабораторii новаторiв у сферi дослiдження сексу Вiльяма Мастерса та Вiрджинii Джонсон в Унiверситетi Вашингтона в Сент-Луiсi. Ви на вiстрi науки, працюете, щоб розiбратись у тому, чого ранiше нiхто не дослiджував, i ви витрачаете багато часу, розмiщуючи оголошення в мiсцевiй газетi. Ви шукаете людей, якi не лише зголосяться, а й зможуть досягти оргазму в лабораторii, в той час як пiд’еднанi до них машини вимiрюватимуть iхнiй серцевий ритм, кров’яний тиск i реакцiю генiталiй, а ви та команда науковцiв перебуватимете в кiмнатi поряд, спостерiгаючи.

Коли жiнка вiдповiдае на оголошення, ви запрошуете ii до лабораторii, де детально вивчаете ii медичну та сексуальну iсторiю, проводите аналiз фiзичного здоров’я й запрошуете ii до дослiдницького примiщення та обладнання.

Наступного разу вона приходить, щоб попрактикуватись у переживаннi оргазму в дослiдницькiй лабораторii, спершу на самотi, а потiм iз вашою дослiдницькою командою в кiмнатi.

Тепер за нею спостерiгатимуть, вимiрюватимуть ii показники та оцiнюватимуть ii за допомогою лабораторного обладнання в той час, як вона стимулюватиме себе, протягом усього ii шляху до оргазму. Для науки.

Ось що ви спостерiгатимете.

Збудження. З початком стимуляцii ii серцевий ритм, кров’яний тиск i частота дихання пiдвищуються, i малi статевi губи та клiтор темнiшають i набрякають, вiддiляючись вiд зовнiшнiх статевих губ. Їi груди набрякають, i соски пiднiмаються. Стiнки вагiни починають змащуватися, а потiм розтягуватися. Дуже збуджена, вона може почати пiтнiти.

Плато. Змащення починаеться в отворi вагiни вiд бартолiнових залоз. Їi груди продовжують набрякати так, що соски, здаеться, втягуються в груди. У неi може виникнути «сексуальний рум’янець» – концентрований прилив кровi над грудьми. Зараз ii внутрiшнi статевi губи подвоiлися в розмiрi порiвняно зi станом спокою. Внутрiшнi структури клiтора пiднялися, витягуючи зовнiшню частину вгору та всередину так, що вiн утягуеться з поверхнi тiла. Сама вагiна «натягаеться» навколо матки, широко i глибоко вiдкриваеться всередину тiла. Жiнка вiдчувае мимовiльнi скорочення м’язiв, вiдомi як мiотонiя, зокрема карпопедальний (скорочення м’язiв рук i нiг). Вона може почати пришвидшувати чи затримувати дихання, оскiльки грудна й тазова дiафрагми скорочуються одночасно.

Оргазм. Усi сфiнктери ii тазовоi дiафрагми (м’язи Кегеля) – уретра, вагiна та анус – одночасно стискаються. Вона швидко дихае, ii серце б’еться швидко, пiдвищуеться кров’яний тиск. Їi таз може хитатися, рiзнi групи м’язiв мимовiльно напружуються. Вона переживае раптове звiльнення вiд напруження, яке на

опичилось у м’язах усього ii тiла.

Розслаблення. Груди повертаються до вихiдного розмiру, клiтор i статевi губи повертаються до вихiдного стану, серцевий ритм, дихальний ритм, кров’яний тиск – усе повертаеться до вихiдного стану.

Ця чотирифазова модель сексуальноi реакцii швидко стала основою розумiння людськоi сексуальноi реакцii для сексологiв, секс-педагогiв i дослiдникiв. Як перший науковий опис фiзiологii сексуальноi реакцii вона стала базовою для визначення сексуального здоров’я та сексуальних проблем.

Тепер уявiть, що ви сексолог у 1970-х i використовуете чотирифазову модель, щоб розумiти й лiкувати пацiентiв iз сексуальними розладами. Деяким iз них ви можете допомогти. Пацiентiв iз аноргазмiею (браком оргазму) можна навчити вiдчувати оргазм, пацiентiв iз передчасною еякуляцiею можна навчити контролювати оргазм, пацiентiв iз вагiнiзмом (вагiнальними спазмами) можна навчити розпружувати цi м’язи. Але iснуе група пацiентiв, яка не реагуе на терапiю, засновану на чотирифазовiй моделi.

Саме це сталося з психотерапевтом Гелен Сiнгер Каплан. Переглядаючи невдалi випадки лiкування власних пацiентiв i пацiентiв своiх колег, вона виявила, що пацiенти з найменш успiшними результатами не виявляли зацiкавленостi в сексi. Каплан усвiдомила, що чотирифазовiй моделi бракуе дечого важливого – бажання. Уся концепцiя сексуального бажання була повнiстю вилучена з провiдноi теорii людських сексуальних реакцiй.

Якщо дивитися в ретроспективi, то це здаеться кричущим недоглядом, але, поза сумнiвом, концепцii бажання бракувало: люди, якi приходили мастурбувати до лабораторii заради науки, не мали хотiти сексу перед тим, як почати, вони просто збуджувалися заради експерименту.

Тож Каплан узяла чотирифазову модель iз лабораторii й адаптувала ii до реального досвiду своiх пацiентiв. Їi «трифазова» модель циклу сексуальноi реакцii починаеться з бажання, яке визначаеться як «зацiкавленiсть», «апетит» до сексу, багато в чому схожий на голод чи спрагу. Друга фаза – це збудження, яка охоплюе i плато, третя стадiя – оргазм.

Десятилiттями трифазова модель сексуальноi реакцii Каплан слугувала основним дiагностичним критерiем у «Дiагностичному та статистичному посiбнику» Американськоi психiатричноi асоцiацii. Ви можете мати нормальне або проблемне бажання, нормальне або проблемне збудження, нормальний або проблемний оргазм. Для значноi кiлькостi цих дiагнозiв зараз iснуе ефективне лiкування, зокрема когнiтивно-поведiнкова, усвiдомлена сенсомоторна та фармацевтична терапiя.

Перенесiмося в 1998 рiк. «Вiагра» – таблетка, що даруе чоловiкам ерекцiю.

Тепер уявiть, що ви – дослiдник фармацевтичноi компанii. Лiки проти еректильноi дисфункцii вражають, i ваше завдання – винайти «рожеву Вiагру», лiки, що зможуть зробити для жiнок те, що «Вiагра» робить для чоловiкiв. Ви намагаетеся давати «Вiагру» жiнкам – вона не працюе. Ви вимiрюете рiвень тестостерону та естрогену – це працюе лише для незначного вiдсотка жiнок. Пробуете антидепресанти – нiчого.

І сьогоднi, майже через два десятилiття, фармацевтичнi компанii досi шукають цю «рожеву Вiагру». Якби якiсь лiки працювали для жiнок, це був би комерцiйний рай. Тiльки уявiть: ви просто можете ковтнути таблетку, щоб хотiти сексу, без зусиль, без клопоту. Це така приваблива iдея, що, незважаючи на брак пiдтвердження вiд Управлiння продовольства та медикаментiв, фармацевтична компанiя «Pfizer» витратила купу грошей, просуваючи використання «Вiагри» жiнками поза лейблом. Ідея вистрелила з експертами на шоу Опри й цiлим сюжетом (що пiдозрiло нагадував рекламу продукту) у фiльмi «Секс i мiсто»[13 - Canner, Orgasm, Inc.].

Але, як я сказала, цi лiки не дiяли на жiнок.

Так само, як Каплан шукала хиби в секстерапii й знайшла елемент, якого бракувало в моделi Мастерса i Джонсон, – бажання, ми можемо шукати хиби фармацевтичноi iндустрii в намаганнях винайти препарат для активацii жiночоi сексуальноi функцii та знайти елемент, якого бракуе в моделi Каплан.

Цей роздiл ознайомить вас iз цим утраченим елементом.

У першiй частинi роздiлу я опишу основу теорii «моделi подвiйного контролю» сексуальноi реакцii, яка складаеться з сексуального «запалювання» й сексуального «гальма». Гальмо – той самий вiдсутнiй елемент, причина, чому «Вiагра» не дiе на жiнок. І так само, як i з бажанням, коли хтось вказуе на це, одразу все стае очевидно… І це змiнюе всi вашi уявлення про те, як працюе секс.

У другiй частинi цього роздiлу я поговорю про iндивiдуальнi вiдмiнностi в чутливостi гальма й запалювання. Це розмаiття варiантiв впливае на те, як людина реагуе на сексуальне оточення. І ми дiзнаемося, що – так, як ви й очiкували, – чоловiки часто мають чутливiше запалювання, а жiнки – чутливiшi гальма, хоч iснуе бiльше вiдмiнностей усерединi груп, нiж мiж ними. Ще цiкавiше, нiж просто чутливiсть цих механiзмiв, – те, наскiльки вони пов’язанi з вашим настроем та середовищем.

І саме цьому буде присвячена третя частина: на що реагують запалювання й гальма? Що, це, заради Бога, таке – «сексу

льнi стимули»? Якi «потенцiйнi загрози» змушують наш мозок «бити по гальмах»? І як наш мозок знае, на що реагувати, а на що нi? І чи можемо ми це змiнити?

Можу закластися, що до того, як ви почали читати цю книжку, ви вже знали, що жiночi генiталii складаються з вагiни та клiтора, i вам уже було вiдомо, що збудження, бажання i оргазм – це те, що люди загалом вiдчувають як частину сексуальноi реакцii. Коли ви прочитаете цей роздiл, я хочу, щоб ви зрозумiли, що ваше запалювання й вашi гальма такi само базовi, такi ж iнтегрованi до вашого сексуального функцiонування, як i ваш клiтор i ваше бажання. Якщо на наступних кiлькох сторiнках я виконаю свою роботу, то ви говоритимете всiм, кого знаете: «О Господи Боже, чуете, це гальма!»

Сила контексту

Препарати проти еректильноi дисфункцii не полiпшують жiночу сексуальну функцiю, але вони дають один iз найпотужнiших ефектiв плацебо, якi спостерiгалися в медичнiй практицi. Приблизно 40 % учасниць експерименту в групi плацебо клiнiчного випробовування лiкiв проти сексуальноi дисфункцii повiдомляли, що «лiки» (насправдi цукрова пiгулка) полiпшили iхне сексуальне життя. Реакцiя була така значна, що одне особливо блискуче дослiдження повiдомляло про результати восьмитижневого «лiкування» за допомогою плацебо[14 - Bradford and Meston, “Correlates of Placebo Response”.]. Це лише невеликий натяк на ту силу, з якою контекст формуе наш сексуальний досвiд, i про це ми поговоримо в третьому роздiлi.

Увiмкнiть вмикачi, вимкнiть вимикачi

Розроблена наприкiнцi 1990-х Ерiком Янссеном i Джоном Бенкрофтом, модель подвiйного контролю сексуальноi реакцii заходить набагато далi бiльш раннiх моделей людськоi сексуальностi, описуючи не лише те, «що вiдбуваеться» протягом збудження – ерекцiя, змащення тощо, а й центральний механiзм сексуального збудження, який контролюе, як i коли ви реагуете на сексуально релевантнi ознаки, звуки, вiдчуття та думки[15 - Janssen and Bancroft, “The Dual Control Model”, 197.].

Що бiльше я дiзнавалася про подвiйну систему контролю протягом навчання, то бiльше вiдчувала, як прояснюеться мое розумiння людськоi сексуальностi. Я вчу цього своiх студентiв уже бiльше десяти рокiв, i що бiльше я iх цього навчаю, то виразнiше бачу, як це допомагае людям зрозумiти власну сексуальну функцiю.

Ось як це працюе.

Ваша центральна нервова система – головний i спинний мозок – утворена з серiй пар запалювань i гальм, так само, як ваша симпатична нервова система («запалювання») утворюе пару з вашою парасимпатичною нервовою системою («гальмо»). В основу розумiння подвiйноi системи контролю покладено твердження: що е чинним для iнших аспектiв нервовоi системи, мае бути чинним i для системи мозку, що координуе секс, – сексуального запалювання й сексуального гальма. (Денiел Канеман написав про свое дослiдження в галузi економiки, що отримало Нобелiвську премiю: «Знаете, ви досягли значного теоретичного прогресу, якщо бiльше не здатнi зрозумiти, чому так довго не помiчали очевидного». Те саме, що вiдбулося з теорiею перспективи Канемана, вiдбуваеться з подвiйною системою контролю. Я готуюся надiслати Ерiку та Джону великий кошик iз фруктами того дня, коли Нобелiвський комiтет збереться разом i усвiдомить важливiсть iхнього прозрiння.) Отже, модель подвiйного контролю сексуальноi реакцii складаеться з двох частин, на що i вказуе ii назва.

Система сексуального збудження (ССЗ). Це запалювання вашоi сексуальноi реакцii. Вона отримуе iнформацiю про сексуально релевантнi подразники в середовищi – те, що ви бачите, чуете, нюхаете, те, чого торкаетеся чи що уявляете, – i посилае сигнали вiд мозку до генiталiй: «Заводьтеся!» ССЗ постiйно перевiряе ваш контекст (зокрема вашi думки та почуття) на наявнiсть чогось сексуально релевантного. Вона завжди працюе на пiдсвiдомому рiвнi. Ви не усвiдомлюете цього, доки не вiдчуваете збудження i прагнення сексуальноi насолоди.

Система сексуального стримування (ССС). Це ваше сексуальне гальмо. «Стримування» тут означае не «сором’язливiсть», а радше неврологiчнi сигнали «вимкнення». Дослiдження виявили, що iснуе принаймнi два гальма, якi вiдображають рiзнi функцii системи стримування. Одне гальмо працюе подiбно до запалювання. Воно помiчае потенцiйнi загрози в оточеннi – все, що ви бачите, чуете, вiдчуваете, чого торкаетеся, що смакуете чи уявляете, – й посилае сигнали, якi наказують: «Вимикайся!» Це схоже на чутливе гальмо в машинi, що одразу ж реагуе на натискання. Так само, як запалювання скануе середовище на вмикачi, гальмо скануе все навколо, вiдшукуючи те, що може видатися вашому мозку причиною не збуджуватися просто зараз, – ризик зараження iнфекцiею, що передаеться статевим шляхом, небажаноi вагiтностi, соцiальних наслiдкiв тощо. Увесь день воно посилае сигнали: «Вимикайся!» Це гальмо вiдповiдальне за те, щоб ми не почали несподiвано збуджуватися посеред дiловоi зустрiчi чи за столом iз родиною. Це також система, що рiзко б’е по гальмах, коли, скажiмо, посеред «няшкання» до кiмнати заходить ваша бабуся.

Друге гальмо дiе трохи iнакше. Воно бiльше схоже на ручне гальмо в машин, хронiчний тихий сигнал «Нi, дякую». Якщо ви iдете з увiмкненим ручним гальмом, ви зможете дiстатися туди, куди хотiли, але це забере бiльше часу й ви витратите набагато бiльше пального. Якщо чутливе гальмо асоцiюеться зi «страхом наслiдкiв», то ручне гальмо асоцiюеться зi «страхом невдачi», наприклад страхом не досягти оргазму.

У рештi книжки я загалом називатиму це гальмами, не розрiзняючи два види, бо, виявляеться, ефективнi стратегii вимкнення гальм не залежать вiд того, яке саме з них працюе. За наступнi десять рокiв ми можемо розробити поведiнковi стратегii чи навiть медикаменти, що лiкуватимуть саме специфiчну систему, але зараз вам не треба знати напевно, яке гальмо увiмкнене, щоб з’ясувати, як перестати на нього тиснути.

По сутi, ось чим е модель подвiйного контролю – гальма та запалювання. Деталi складнiшi, але усвiдомлення навiть цiеi основноi думки е могутньою зброею, бо ви можете негайно концептуалiзувати всi сексуальнi функцii (i всi сексуальнi розлади) як баланс (чи розбалансування) мiж гальмом i запалюванням. Якщо у вас проблеми з будь-якою фазою сексуальноi реакцii, це тому, що недостатньо стимуляцii запалювання? Чи тому, що забагато стимуляцii гальма? Насправдi поширена помилка людей, що прагнуть досягти оргазму або сексуального бажання, – робити висновок, що проблема в браку запалювання, хоча ймовiрнiше, що проблема полягае в занадто iнтенсивному гальмуваннi (бiльше про це в сьомому та восьмому роздiлах). А коли ви зрозумiете, в чому, власне, проблема – в запалюваннi чи гальмi, ви знатимете, що слiд змiнити.

Коли Олiвiя (та, що полюбляе мастурбувати) вiдповiла на моi запитання про збудження (див. вкладку, с. 75—81): «Я можу завестися, миючи посуд», – я добре собi уявила, яким е ii сексуальний мозок.

Вона сказала менi:

– Менi подобаеться секс. Я кохаю свого партнера. Я люблю пробувати новi речi, новi мiсця, новi пози, новi iграшки, нове порно, все нове. Я одне велике «Так».

І я могла побачити це з виразу ii обличчя – задоволення й довiру жiнки, яка живе в гармонii зi своiм тiлом.

Я запитала:

– Тобi колись доводилося робити щось, а потiм думати: «Чому я так вчинила?»

Вона здригнулась i кивнула.

– Це траплялося. Рiдко, але… коли я пережила значний стрес, то просто вийшла з дому й поводилася за принципом «Будь що буде». Я чинила рiзнi дурницi.

– А бувае таке, що тобi хочеться мастурбувати кiлька разiв на день? – запитала я, i вона подивилася на мене так, наче я встановила камеру в ii спальнi.

– Зазвичай я можу це iгнорувати, – вiдповiла вона. – Але щоразу воно доводить мене до шалу. Це немов сверблячка, i хоч скiльки чухай, не допоможе. І в мене бувае таке вiдчуття втрати контролю…

– Так, – сказала я. – Чутливе запалювання робить людей схильними до ризику та компульсивностi.

– То ось що воно таке? Чутливе запалювання? – вигукнула вона. – У мене не високий рiвень тестостерону, а пiдвищений показник ССЗ?

– Це пояснюе i твое «одне велике “Так”», i принагiднi неконтрольованi вiдчуття.

Можна зробити висновок, що мати чутливе запалювання досить прикольно. Так воно й бувае у правильному контекстi. Олiвiя мае партнера, яким вона задоволена, й широкi погляди, якi дозволяють iй експериментувати без особливих труднощiв i страху. Вона просто занурюеться в це. Але все-таки iнодi, особливо коли вона переживае стрес чи стурбованiсть, Олiвiя каже: «Я вiдчуваю, як мiй секс-драйв постiйно вiдвертае мою увагу i просто нi на хвилину не залишае мене у спокоi».

Другий бiк цiеi медалi – ризики, що можуть супроводжувати чутливе запалювання. Оскiльки iнодi Олiвiя вiдчувае, що ii сексуальнiсть керуе нею, вона переймаеться тим, що й вона, зi свого боку, керуе своiм партнером, бувае надто настирливою, надто руйнiвною, надто сексуальною… Просто суцiльне «надто».

– Я маю обережно поводитися зi своею сексуальнiстю – задля вселюдського добра, – проголошуе вона, жартуючи.

І в цьому жартi е частка жарту.

Збудження

Вiдповiдно до моделi подвiйного контролю, збудження – це насправдi два процеси: активацiя запалювання й деактивацiя гальм. Тож ваш рiвень сексуального збудження цiеi митi – продукт стимуляцii запалювання й вiдсутностi стимуляцii гальма.

Але це також продукт того, наскiльки чутливими до цiеi стимуляцii е вашi гальма й ваше запалювання.

ССЗ та ССС – це риси. Ми всi iх маемо, вони бiльш-менш стабiльнi протягом життя, як, наприклад, iнтровертнiсть i екстравертнiсть, i вони в усiх рiзнi. Так само, як усi ми маемо фалоси та уретри (як ми бачили в першому роздiлi), ми всi маемо сексуальнi запалювання й сексуальнi гальма у своiй центральнiй нервовiй системi (ми всi однаковi!). Але всi ми маемо по-рiзному чутливi ССЗ та ССС (ми всi рiзнi!), якi приводять нас до рiзноi збудливостi – потенцiалу бути збудженими.

Деякi люди мають чутливi ССЗ та ССС, в iнших обидвi цi системи нечутливi, дехто мае чутливу ССС i нечутливу ССЗ, дехто – чутливу ССЗ, але нечутливу ССС. Бiльшiсть

iз нас десь посерединi. Варiанти витягнулися в нiчогеньку криву: бiльшiсть людей посерединi й кiлька на самiсiньких краях.

Погляньмо, що вiдбуваеться, якщо гальма чи запалювання надчутливi (або нi).

Уявiмо, що ви маете чутливу ССЗ й нечутливу ССС – чутливе запалювання й жодних гальм. Яка сексуальна реакцiя для вас характерна?

Ви з готовнiстю реагуете на сексуально релевантнi сигнали, але не на потенцiйнi загрози, тож ви легко збуджуетесь i маете проблеми з притлумленням збудження. Що не завжди так прикольно, як може здатися, й за деяких обставин призводить до компульсивного розладу сексуальноi поведiнки.

Комбiнацiя чутливого запалювання й нечутливого гальма описуе вiд 2 до 6 % жiнок[16 - Carpenter et al., “Sexual Excitation and Inhibition Profiles”.], i асоцiюеться з сексуальним ризиком та компульсивнiстю. Оскiльки механiзм мозку, вiдповiдальний за визначення сексуально релевантних подразникiв, дуже чутливий, секс вас переслiдуе, а оскiльки механiзм мозку, вiдповiдальний за те, щоб змушувати вас не робити тих речей, про якi ви знаете, що iх робити не варто, функцiонуе на мiнiмумi, ви iнодi не контролюете власну сексуальнiсть, особливо у станi стресу. Імовiрно, у вас бiльше партнерiв, ви рiдше використовуете запобiжнi засоби й менше контролюете ситуацiю загалом. Ви також можете прагнути сексу, коли вiдчуваете стрес («енергiйний тип»), тодi як iншi жiнки свiдчать, що iх iнтерес до сексу знижуеться, коли вони переживають стрес («спокiйний тип»).

А якщо ви маете протилежну комбiнацiю – чутливi гальма плюс нечутливе запалювання? Така комбiнацiя описуе вiд 1 до 4 % жiнок i асоцiюеться з труднощами зi збудженням, браком iнтересу чи бажання та проблемами з оргазмом. Якщо у вас чутливi гальма, ви надто сильно реагуете на всi причини не збуджуватися, а якщо ви маете вiдносно нечутливе запалювання, потрiбна значна концентрацiя i спецiальнi зусилля, щоб налаштуватися на секс.

Чутливе гальмо, незалежно вiд запалювання, – найiмовiрнiший провiсник рiзноманiтних сексуальних проблем. 2008 року опитування 226 жiнок вiком вiд 18 до 81 показали зв’язок зниження сексуального iнтересу, проблем зi збудженням i оргазмом iз чинниками гальмування, особливо «непередбачуванiстю збудження» («Якщо все не “так, як треба”, менi важко вiдчути сексуальне збудження») й занепокоенням щодо власних сексуальних функцiй («Якщо я переймаюся тим, що менi потрiбно надто багато часу, щоб вiдчути збудження чи досягти оргазму, це може завадити моему збудженню»)[17 - Так само не надто чутливе запалювання, незалежно вiд гальм, – це один iз провiсникiв асексуальностi. Асексуальними е люди, якi не бажають сексуальних контактiв (не плутати з тими, яким подобаеться торкатися своiх партнерiв, але не подобаеться, коли торкаються iх). У кiлькох дослiдженнях людей, що визначали себе як асексуальних, виявлялося помiтно менш чутливе запалювання, нiж у iхнiх сексуальних протилежностей (Prause and Graham, “Asexuality”). Однак не було жодноi вiдмiнностi в iхнiх сексуальних гальмах. Тож, можливо, частково асексуальнiсть як сексуальну орiентацiю спричиняе нездатнiсть мозку жiнки помiчати сексуально релевантнi стимули. Звiсно, це лише частина iсторii, оскiльки асексуали представляють лише приблизно 1 % загальноi популяцii, а вiд 5 до 10 % жiнок мають нечутливу ССЗ. І знову ж таки, тут немае нiчого неприродного чи хворобливого; система сексуальних реакцiй асексуальних людей зроблена з тих самих частин, що й людей сексуальних, лише зорганiзованих iнакше.].

Ви можете заповнити подану нижче анкету для визначення свого сексуального темпераменту, щоб зрозумiти, наскiльки чутливими е вашi гальма й запалювання.

Не переплутайте це зi справжньою наукою. Опитування покликане зорiентувати вас у розумiннi того, як ваш внутрiшнiй механiзм сексуального реагування може впливати на вашу реакцiю на сексуальнi стимули, але лише приблизно[18 - Адаптовано з “Validation of the Sexual Excitation/Sexual Inhibition Inventory” Мiльгаузена та iнших.]. Пригадайте, що насправдi iснуе два рiзних гальма: збудження деяких людей заблоковано внутрiшнiми страхами (наприклад, того, що iм потрiбно надто багато часу, щоб досягти збудження), а iншi бiльше переживають через зовнiшнi чинники (наприклад, бояться заразитися iнфекцiями, що передаються статевим шляхом, чи набути додатковi зобов’язання через секс). Обидва цi гальма можуть знижувати ваше збудження чи перешкоджати йому.

Анкета з визначення сексуального темпераменту

Гальмiвнi чинники (ССС)

Обведiть ту вiдповiдь, яка найкраще описуе вас.

Доки все не «саме так», менi важко досягти сексуального збудження.

Коли я сексуально збуджена, найменша дрiбниця може позбавити мене бажання.

Я мушу повнiстю довiряти партнеру, щоб вiдчути збудження.

Якщо я переймаюся тим, що надто довго не можу вiдчути збудження чи досягти оргазму, це може впливати на мое збудження.

Інодi я почуваюся такою «сором’язливою» чи «розсудливою» пiд час сексу, що не можу досягти

овного збудження.

Чинники збудження (ССЗ)

Обведiть номер вiдповiдi, яка найкраще вас описуе. Часто навiть чийсь запах може мене збудити.

Мене «заводить» займатися сексом в iнших умовах, нiж зазвичай.

Певнi гормональнi змiни (наприклад, менструальний цикл) помiтно пiдвищують мое сексуальне збудження.

Мене дуже «заводить», коли хтось мене хоче.

Коли я думаю про когось, хто здаеться менi сексуально привабливим, або фантазую про секс, менi легко збудитися.

Я можу збудитися, коли спостерiгаю, як мiй партнер робить щось, що демонструе його талант, або приязно спiлкуеться з iншими людьми.

ПІДСУМОК

Низький показник ССС (0—6)

Ви не надто чутливi до будь-яких причин не збуджуватися сексуально. Зазвичай ви не дуже хвилюетеся щодо своiх сексуальних функцiй, i думки про вигляд вашого тiла не надто впливають на вашу сексуальнiсть. Вiдчуваючи сексуальне збудження, ви не вiдволiкаетесь, i вас навряд чи можна описати як «сексуально сором’язливу». Бiльшiсть обставин можуть здаватися вам сексуально прийнятними. Що вам даеться у сексi найважче, то це стримуватися. У цьому може допомогти усвiдомлення ймовiрних наслiдкiв. Приблизно 15 % жiнок, яких я опитувала, описували себе саме так.

Середнiй показник ССС (7—13)

Ви саме посерединi, разом iз бiльш нiж половиною жiнок, яких я опитала. Це означае, що те, чи задiянi вашi сексуальнi гальма, значною мiрою залежить вiд контексту. Ризикованi чи незнайомi ситуацii, такi як новий партнер, можуть пiдвищувати вашу стурбованiсть щодо власних сексуальних функцiй, викликати сором’язливiсть чи вiдволiкати. Контекст, у якому ви легше збуджуетеся, – це менший ризик i бiльш знайома обстановка. Щоразу, коли ваш рiвень стресу, зокрема занепокоення, пригнiчення чи виснаження, пiдвищуеться, ви можете втрачати iнтерес до сексуальних сигналiв.

Високий показник ССС (14 – 20)

Ви досить чутливi до будь-яких причин не збуджуватися сексуально. Вам необхiдна атмосфера повноi довiри й розпруження, щоб збудитися. Найкраще, коли вас не кваплять i не тиснуть на вас. Вас легко вiдвернути вiд сексу. Високий показник ССС, незалежно вiд показника ССЗ, – чинник, найтiснiше пов’язаний iз сексуальними проблемами, тож якщо це про вас, звернiть увагу на вкладку «Сексуальнi контексти» в наступному роздiлi. У цю категорiю потрапляе приблизно чверть опитаних мною жiнок.

Низький показник ССЗ (0—7)

Ви не надто чутливi до сексуальних стимулiв, i вам потрiбно докладати навмисних зусиль, щоб спрямувати свою увагу в цьому напрямку. Малоймовiрно, що новi ситуацii видадуться вам сексуальнiшими, нiж уже знайомi. Ваша сексуальна функцiя виграе вiд посилення стимуляцii (наприклад, використання вiбратора) й щоденних практик, зосереджених на вiдчуттях. Низький показник ССЗ також асоцiюеться з асексуальнiстю, тож якщо ваш показник ССЗ дуже низький, ви можете мати деякi риси асексуальноi особистостi. Опитуванi мною жiнки, напевно, мали вищий показник ССЗ, нiж населення загалом, принаймнi вони були достатньо зацiкавленi в сексi, щоб вiдвiдувати заняття, майстер-класи й читати блог про секс, i все-таки в цю категорiю потрапили 8 % жiнок.

Середнiй показник ССЗ (8—15)

Ви в самiй серединi, тож ваша чутливiсть до сексуальних стимулiв, напевно, залежить вiд контексту. У романтичних чи еротичних ситуацiях ви з готовнiстю налаштуетеся на сексуальнi подразники; у ситуацiях, далеких вiд романтики та еротизму, привернути вашу увагу до сексу важко. Визначте роль, яку контекст вiдiграе у вашому збудженнi та задоволеннi, i спробуйте збiльшити кiлькiсть сексуальних контекстiв у вашому життi. У цю категорiю потрапляють 70 % опитаних мною жiнок.

Високий показник ССЗ (16—24)

Ви досить чутливi до сексуально релевантних стимулiв – можливо, навiть до тих, якi бiльшiсть не вважае особливо збудливими, як, наприклад, запах чи смак. Вам може видатися сексуальним широкий дiапазон контекстiв, i, ймовiрно, вас захоплюе новизна. Ви можете прагнути сексу, щоб позбутися стресу, вищий показник ССЗ пов’язаний iз бiльшим ризиком сексуальноi компульсивностi, тож вам варто звернути увагу на те, як ви долаете стресовi ситуацii. Упевнiться, що придiляете цьому достатньо часу й маете власний простiр iз партнером. Завдяки вашiй чутливостi ви можете отримувати значне задоволення вiд насолоди вашого партнера, тож виграете обое! До цiеi категорii потрапляють приблизно 16 % опитаних мною жiнок.

Що означають середнi показники?

У вас середнi показники в обох тестах? Як i у бiльш нiж половини людей. Дуже високi чи дуже низькi показники щодо цих рис е порiвняно рiдкiсним явищем, тож для бiльшостi людей цiннiсть моделi подвiйного контролю полягае не у прозрiннi: «Овва! Мiй мозок надчутливий/нечутливий до такоi стимуляцii, тож менi варто звернути на це увагу», – а в усвiдомленнi того, що гальма та запалювання – це двi окремi системи. Якiсь явища в цьому свiтi активують ваше запалювання й роблять вас охочою та спрагло

до сексу. Іншi ж явища натискають на вашi гальма, сповiльнюючи процес збудження. Деякi ж явища роблять i те, й iнше в одночас! Одна читачка мого блогу написала менi на iмейл, що визначення «гальма та запалювання одночасно» точно описуе ii вiдчуття пiсля прочитання сексуального бестселера «П’ятдесят вiдтiнкiв сiрого».

Середина означае, що ви можете сказати собi: «Ага, я нормальна!» – i почати розмiрковувати над тим, що тисне на вашi гальма чи активуе ваше запалювання i як облаштувати свое життя так, щоб задовольнити мозок. Я розповiм, як це зробити, у третьому, четвертому й п’ятому роздiлах.

Якщо ж ваш рахунок високий чи низький за будь-якою шкалою, особливо якщо вiн перебувае на крайнiх позицiях, ви можете сказати собi: «Ага, я нормальна, а ще порiвняно рiдкiсна!» І зрозумiвши, що саме приводить у дiю вашi гальма й запалювання, ви почнете усвiдомлювати, що пов’язанi з сексуальним свiтом навколо так, як це не доступно бiльшостi жiнок.

Камiлла – художниця, вона розумна та допитлива. Одна з речей, якi ii цiкавлять, – секс. Вона не просто читае про це книжки; вона читае справжнi дослiдження.

І вона намагаеться узгодити свiй голод до знань про секс зi своiм дуже незначним бажанням власне займатися сексом. Того дня, коли ми говорили про зображення жiнок, Камiлла згадала про цю загадку, зазначивши, що вона нiколи не вiдчувала «несподiваного» бажання.

Я подумала, що в неi чутливi гальма, тож запитала ii про це:

– Чи потрiбно тобi для збудження, щоб усе вiдбувалося «саме так»? Чи потрiбна тобi повна довiра до партнера? Чи тривожишся ти щодо сексу, коли ним займаешся?

«Не надто», «Не надто» й «Не надто».

Тодi я запитала про «запалювання»:

– Чи ти колись збуджувалася, дивлячись, як твiй партнер робить щось (далеке вiд сексу), в чому вiн майстер, чи вiд його запаху, чи коли ти вiдчуваеш, що тебе хочуть? Тебе збуджують новi ситуацii? Тебе збуджують фантазii?

«Не особливо», «Точно нi» i… «Якi фантазii?».

У Камiлли низький показник ССЗ. Це не означае, що вона не цiкавиться самою iдеею сексу. Це означае, що ii тiло вимагае численних стимуляцiй, щоб переступити порiг активного прагнення сексу.

Я запитала ii про оргазм.

– Дуже рiдко й повiльно, – вiдповiла вона, – i часто вони здаються не вартими зусиль.

Вона зрозумiла, що найкраще оргазмуе з вiбратором, що мае сенс, адже механiчна вiбрацiя забезпечуе таку iнтенсивнiсть впливу, якоi не здатна забезпечити жодна органiчна стимуляцiя. Але для неi оргазм – це радше те, що вiдволiкае, нiж мета сексу. Їй подобаеться бути зi своiм партнером, подобаеться гратись i дослiджувати. Але iнодi вона так само залюбки куховарить разом iз ним, як i займаеться сексом.

– Генрi не найзаклопотанiший сексом хлопець у свiтi, – сказала вона. (Генрi – ii чоловiк. Вiн супергарний чувак.) – Але йому сподобалося б, якби я iнiцiювала секс трохи частiше. Чи це можна якось змiнити?

Так.

Частина рiшення проблеми Камiлли у третьому роздiлi, але нам доведеться почекати до сьомого, щоб докопатися до самоi сутi.

Інакше для дiвчат… але не обов’язково

Якщо ваше завдання – здогадатися, яка група, чоловiки чи жiнки, мае в середньому вищий показник ССЗ (чутливiше запалювання), кого ви вибрали б?

Чоловiкiв, еге ж? Так. На рiвнi популяцii в середньому чоловiки мають бiльш чутливе запалювання[19 - Carpenter et al., “Women’s Scores”.].

А яка група мае вищий показник ССС – чутливiшi гальма? Угу. Жiнки в середньому мають схильнiсть до чутливiших гальм. Але пам’ятаете з першого роздiлу: хоч якою б високою була варiативнiсть мiж чоловiками й жiнками, варiативнiсть всерединi кожноi групи бiльша, нiж варiативнiсть мiж групами? Зокрема жiнки вiдрiзняються одна вiд одноi особливостями гальм i запалювань. Дуже. Опитайте тисячу жiнок, як часто в iдеалi iм хотiлося б займатися сексом, i iхнi вiдповiдi варiюватимуть вiд «нiколи» до «п’ять разiв на день», i всi цi вiдповiдi нормальнi.

Важливiша вiдмiннiсть, нiж просто чутливiсть запалювання й гальм чоловiкiв i жiнок, – зв’язок цих двох механiзмiв з iншими аспектами чоловiчоi та жiночоi психологii, особливо з настроем i тривожнiстю.

Наприклад, вiд 10 до 20 % i чоловiкiв, i жiнок повiдомляють про пiдвищення iхньоi сексуальноi зацiкавленостi, коли вони стурбованi чи засмученi[20 - Вплив ментального стану на сексуальну зацiкавленiстьЗ “Relationship Between Negative Mood and Sexuality” Лукiнза, Янссена та Грем. Дивiться також “Effects of Mood on Sexuality” Янссена, Макапагала та Мустанскi.]. Але хлопець, який жадае сексу, коли вiн стривожений чи засмучений, напевно, мае менш чутливi гальма. І навпаки, жiнка, яка бiльше хоче сексу, коли вона стурбована чи засмучена, напевно, мае чутливiше запалювання.

Нам це говорить про iснування чогось бiльшого, нiж просто вiдмiннiсть у середньому рiвнi чутливостi ССС i ССЗ серед популяцii жiнок i чоловiкiв. Здаеться, також iснуе вiдмiннiсть у тому, як цi двi системи пов’язанi з iншими мотивацiйними системами в мозку, особливо з системою реакцii на стрес (ми ще доберемо

я до цього в четвертому роздiлi).

Але, гей, погляньте: надто легко метафоризувати вiдмiннiсть на рiвнi популяцii в ССС i ССЗ – так само легко, як попередня генерацiя метафоризувала нашi генiталii. Наприклад: «Жiнки легко гальмують i важко “заводяться”» або «Жiнки хочуть сексу менше, нiж чоловiки». Ми побачимо в наступному роздiлi, що це геть не так: для бiльшостi людей збуджуванiсть так само залежить вiд контексту, як i вiд механiзму в мозку.

Вашi власнi ССС i ССЗ i iхнiй зв’язок iз вашим настроем чи стурбованiстю унiкальнi та iндивiдуальнi[21 - Існуе певна генетична база. Два дослiдження, опублiкованi 2005 року незалежно одне вiд одного, проголосили, що приблизно 40 % мiнливостi жiночоi здатностi оргазмувати зумовлено генами (Dawood, Kirk, Bailey, Andrews, and Martin, “Genetic and Environmental Influences”; Dunn, Cherkas, and Spector, “Genetic and Environmental Influences”). Бiльш безпосереднi свiдчення генетичноi бази сексуальноi реакцii в чоловiкiв показали, що спадковими е приблизно 36 % ССС1 (ручного гальма) i трохи бiльше 20 % ССС2 (ножного гальма) (Varjonen et al., “Genetic and Environmental Effects”). Розумовi ж здiбностi, навпаки, передаються у спадок у 30—80 % випадкiв, залежно вiд того, що ви будете вимiрювати i як (Jacobs et al., “Heritability Estimates of Intelligence in Twins”). Скажiмо це простiше. Уявiть, що ви розмовляете з жiнкою, яка сидить бiля вас у лiтаку, i виявляеться, що вона мае сестру-близнючку. Якщо вона дуже-дуже розумна, то у вас е привiд очiкувати, що ii сестра також розумна, але якщо розмова торкаеться сексуальноi насолоди й ви з’ясовуете, що вона здатна оргазмувати вiд вагiнальноi стимуляцii, немае причин очiкувати, що ii сестра також на це здатна.]. Мета розумiння особливостей ваших гальм i запалювання не в тому, щоб з’ясувати, «якi чоловiки» проти «якi жiнки», а щоб зрозумiти, якi ви. Унiкальнi, з величезним дивовижним потенцiалом.

Що вас «заводить»?

Величезна гарна ванна в номерi люкс.

Споглядання того, як ваш партнер вкладае дiтей спати.

Слеш[22 - Слеш – жанр фанфiкiв, що зображують гомосексуальнi романтичнi чи сексуальнi стосунки героiв вiдомих творiв, якi в оригiнальному творi гомосексуальних схильностей не мали. (Прим. пер.)]про Гаррi Поттера та Драко Малфоя.

Фантазii про прилюдний секс.

Власне прилюдний секс.

Нiхто не народився з готовою сексуальною реакцiею на всi цi подразники, але жiнки зiзнавалися менi, що це тi речi, якi iх «заводять». Модель подвiйного контролю точно пояснюе, як мозок реагуе на стимули, щоб пiдвищувати чи пригальмовувати ваше збудження. Мозок помiчае сексуально релевантнi стимули (як-от фантазii чи привабливого партнера) й потенцiйнi загрози (небажану аудиторiю тощо) i посилае вiдповiднi сигнали. Збудження – це процес увiмкнення вмикачiв i вимкнення вимикачiв. Але це нiчого не говорить нам про те, як мозок з’ясовуе, що е сексуально релевантним подразником, а що – потенцiйною загрозою.

Процес з’ясування того, що е сексуально релевантним, а що – загрозою, можна порiвняти з вивченням мови. Ми всi народилися з початковою здатнiстю засвоiти людську мову, але ж ми вивчаемо не випадкову мову, правильно? Якщо ви виросли в оточеннi, де розмовляють лише англiйською, ви нiяк до початку вiдвiдування дитсадка не заговорите французькою. Ви опановуете ту мову, яка вас оточуе.

Так само ви вивчаете сексуальну мову, яка вас оточуе. Як не iснуе вроджених слiв, не iснуе i вроджених сексуальних стимулiв. Що мае нас «заводити» (чи стримувати), зчитуеться з культури. Багато в чому це схоже на те, як дiти засвоюють з культури акцент i певний словник.

Я проiлюструю це описом дослiдження трьох щурiв у лабораторii науковця Джима Пфауса.

Уявiть, що ви – лабораторний щур, самець. Ваша мати дала вам усе, чого потребують молодi щури, й виростила вас нормальним i здоровим. На додачу до цього нормального здорового розвитку дослiдники натренували вас асоцiювати запах лимона з сексуальною активнiстю[23 - Pfaus, “Neurobiology of Sexual Behavior”.]. Зазвичай лимони важать для щурiв у сексуальному планi стiльки ж, скiльки й для людей – нiчого. Але вас тренували пов’язувати у своiй головi лимони й секс. Тож коли вас знайомлять iз двома щурихами, одна з яких пахне як здорова репродуктивна самиця, а друга – як здорова репродуктивна самиця плюс аромат лимона, ви оберете ту, яка пахне лимоном. Пiд словом «оберете» я маю на увазi, що ви спаруетеся з обома самицями, але 80 % ваших еякуляцiй вiдбудеться з «лимонною» партнеркою i лише 20 – iз «нелимонною». Ваша щуряча ССЗ сприймае лимони як щось сексуально релевантне, тож «лимонна» партнерка сильнiше тисне на ваше запалювання.

Погляньмо на iнший експеримент. Цього разу уявiть, що ваш брат вирiс у нормальнiй здоровiй щурячiй атмосферi, без усiх цих лимонiв. Але в момент його першоi можливостi спаруватися з самицею дослiдники одягли на нього комфортний маленький жилет[24 - Pfaus, Kippin, and Coria-Avila, “Animal Models”.]. Якщо ваш брат буде одягнений у маленький щурячий жилет пiд час перш

го спарювання, то наступного разу, коли вiн буде з репродуктивною самицею, але без жилета, вiн стримуватиметься. Гальма цього щура залишаться ввiмкненими, бо в момент його единого досвiду мозок засвоiв, що «жилет + самиця пiд час овуляцii = час для сексу». Вiн не засвоiв, що просто «самиця пiд час овуляцii = час для сексу».

Цi два експерименти демонструють нам, що й запалювання, й гальма засвоюють, на що реагувати, спираючись на досвiд. Нi лимони, нi жилети не належать до вроджених умов; обидвi вони е засвоеними.

Але це спостереження стосуеться й бiльш базових речей.

Зараз уявiть iще раз, що ви – лабораторний щур-самець, якого мати виростила здоровим i щасливим. Ви досягли пiзнього пiдлiткового вiку й досi «сексуально наiвнi» (або незайманi), i от експериментатори знайомлять вас iз самицею пiд час овуляцii. Це найеротичнiше, що лише може бути для щура-самця пiд час його першоi сексуальноi пригоди! Але науковцi не дають вам можливостi спаруватися з нею[25 - Pfaus and Wilkins, “A Novel Environment”.]. Вам так i не дозволяють зайнятися сексом iз цiею готовою й на все згодною самицею.

Результат. Ви не виробите здатнiсть вiддавати перевагу запаху фертильноi самицi перед запахом нефертильноi самицi чи навiть iншого самця. Потрiбен сексуальний (наприклад, парувальний) досвiд, щоб навчити мозок щура-самця, що самиця пiд час овуляцii е «сексуально релевантною». У щура наявний iнстинкт до спроб спарування, але вiн намагатиметься спаруватися будь з ким, бо якщо немае досвiду, вiн не може навчитися реалiзовувати iнстинкт в успiшнiй дii.

Що е вродженим, то це механiзм, за допомогою якого вiдбуваеться навчання, – щурячi ССС i ССЗ i здатнiсть навчатися через досвiд i асоцiацii. Але щурам потрiбен досвiд, щоб навчити iхнi ССС i ССЗ, що е загрозою, а що – сексуально релевантним.

У щурячому середовищi за межами лабораторii самцю нiколи не знадобиться жилет, щоб вiдчути сексуальнiсть моменту, i запах лимонiв не змусить його еякулювати. Щури засвоiли цi умови, бо люди створили середовище, де такi особливостi стали вирiшальними. Але навiть обставини, що належать до природних (наприклад, фертильна самка щура), осягаються з досвiдом.

«Роки боротьби».

Так Меррiтт описуе свое сексуальне життя. Пiсля ii випуску ми стали подругами, i вона розповiла: найважливiша рiч, яку вона винесла з мого курсу, – що, окрiм запалювання, iснуе гальмо. Це допомогло iй зрозумiти, чому вона вiдчувае бажання сексу… але воно немов заблоковане. Вона усвiдомила, що в неi чутливе гальмо. Щоб вона збудилася, все мае бути «саме так», i iй потрiбна повна довiра до партнера. А ще вона переймаеться думками про секс, коли займаеться ним. Вона називае це «шум у мозку».

– Так, дуже високий показник ССС. Шум – це, висловлюючись метафорично, вереск твоiх сексуальних гальм, – сказала я. – Це пояснюе «розмахування руками на краю прiрви», оте вiдчуття, яке ти описувала менi мiльйон рокiв тому, – твоi запалювання й гальмо активованi одночасно.

З чутливими гальмами система сексуальноi мотивацii Меррiтт мае найвищий ризик виникнення труднощiв iз бажанням, збудженням i оргазмом, i вона долала усi цi труднощi в рiзнi перiоди свого життя. Зрештою залишилися проблеми лише з оргазмом.

– Я можу пiдiйти так близько, а потiм увесь цей шум у моiй головi…

Меррiтт мае чудовi стосунки, вони з партнеркою регулярно займаються нiжним i грайливим сексом, але проблеми зi збудженням, а потiм iз оргазмом призводять до того, що жiнка розчаровуеться i здебiльшого секс перетворюеться бiльше на метушню, анiж на насолоду. Ми дiзнаемося бiльше про проблему Меррiтт у четвертому роздiлi та дуже багато про ii розв’язання – у восьмому.

Тi самi частини, зорганiзованi iнакше

З нами це також працюе. Люди навчаються, як i щури (хоч у людей цей процес набагато складнiший). І цей навчальний процес iнакший, залежно вiд того, хлопець ви чи дiвчина. Існуе кiлька теорiй про те, як це вiдбуваеться, але я збираюся розповiсти вам про ту, яка найбiльше подобаеться особисто менi.

Уявiмо тих двiйнят iз першого роздiлу, брата й сестру. Народженi одного дня, виношенi в одному гормональному середовищi в утробi матерi, вони настiльки однаковi, наскiльки можуть бути однаковими рiзностатевi близнюки.

Маленький хлопчик, назвiмо його Френкi, невдовзi помiчае (довербально, як немовля), що з певною частиною його тiла вiдбуваються помiтнi змiни: його пенiс росте, змiнюеться i свербить! Мозок немовляти починае пов’язувати цю змiну в його тiлi з зовнiшньою стимуляцiею в навколишньому середовищi та внутрiшнiми вiдчуттями й емоцiями, що ii супроводжують. Таким чином, вiд перших митей його мозок пов’язуе середовище навколо зi свою ерекцiею. Тож у хлопцiв процес навчання iхнього запалювання, тобто визначення того, що являе собою сексуально релевантний стимул, – це досить простий процес сексуальноi категоризацii тих речей, що пов’язанi з ерекцiею[26 - Зауважте, це не стосуеться людськоi сексуальноi орiентацii. Маленькi хлопчики, якi виростають геями, iмовiрно народилися з рiз

ими «схильностями», що поступово розвинулися в iншу орiентацiю. Схильностi чоловi-кiв-геiв означають, що вони вiд народження чутливi iнакше, наскiльки ми можемо судити, i iм не треба мати якийсь сексуальний досвiд iз кимось, щоб iнтуiтивно знати, кого вони вважають сексуальним. Зрозумiло, що iснуе ще багато iнших нюансiв щодо цiеi теми, зокрема те, як/чи це впливае на жiночу сексуальну орiентацiю. Про це написано чимало книжок (наприклад, Diamond, “Sexual Fluidity”). Зараз я просто хочу чiтко визначити, що ми не народжуемося «чистими аркушами», якi вчаться сприймати як сексуальний об’ект будь-кого, хто з’являеться в полi зору. Існуе кiлька вроджених аспектiв нашоi сексуальностi, якi даються нам до досвiду.].

Маленька дiвчинка, назвемо ii Френнi, не мае такоi обов’язково очевидноi фiзiологiчноi реакцii на свое середовище. У результатi ii мозок пов’язуе «сексуально релевантне» не з ii внутрiшнiм станом чи реакцiею генiталiй, а з соцiальним контекстом. Категорiя «сексуального» у свiдомостi маленькоi дiвчинки заповнена не стимулами, пов’язаними з ерекцiею, а соцiальними стимулами.

Ось як це працюе.

Ви колись бачили, як дитина вчиться ходити? Коли дiти падають, iхня перша реакцiя – подивитися на обличчя дорослих навколо, немов запитуючи: «Сталося щось непередбачуване. Як я маю почуватися?» І якщо дорослi залишаються спокiйними й туркочуть: «Ти упав. Усе гаразд», – дiти встають i продовжують iти. Але якщо дорослi панiкують, метушаться навколо, нервово вигукуючи: «Будь обережний, ти можеш забитися!» – дiти також панiкують i починають плакати.

Так само дiвчатка визначають речi як сексуально релевантнi не тому, що з iхнiми генiталiями вiдбуваеться щось таке очевидне i нове й вони не можуть iз цього не вчитися, а радше звертаючи увагу на свое оточення, особливо на людину, яка перебувае з ними у вiдповiднiй сексуальнiй ситуацii.

Коли я говорю «вчитися», я не маю на увазi явне навчання, на кшталт запам’ятовування столиць усiх краiн свiту чи теореми Пiфагора. Я маю на увазi той спосiб, за допомогою якого щури засвоiли знання про лимони й жилети, чи собака Павлова вивчився видiляти слину, коли дзвонить дзвiнок, чи ви навчилися iздити на велосипедi. Нiчого з цього не можна засвоiти з книжки, лише з досвiду.

І ось iще одна рiч, яка вiдрiзняе дiвчат. На функцiонування цього процесу навчання впливають гормони. Готовнiсть вашого мозку пов’язати зовнiшнi сигнали з внутрiшнiм процесом збудження рiзна в рiзнi перiоди вашого менструального циклу, тодi як у чоловiкiв, якi не мають щомiсячного коливання гормонiв, усе стабiльнiше[27 - Koos Slob et al., “Sexual Arousability and the Menstrual Cycle”.].

Унаслiдок вiдмiнностi генiталiй та iнших гормональних циклiв дiвчата:

• дiзнаються про сексуально релевантнi стимули очевидно пiзнiше, нiж хлопцi, в процесi свого розвитку;

• тiснiше, нiж хлопцi, пов’язанi з соцiальним i емоцiйним контекстом;

• бiльш схильнi до невiдповiдностi мiж реакцiею генiталiй i досвiдом сексуального збудження (я розповiм про це в шостому роздiлi).

Іншими словами, хлопцi й дiвчата рiзнi. Шокуе, я знаю.

Але зараз я повiдомлю справдi радикальну рiч. Як я говорила у вступi, наша культура переважно вчить нас того, що жiноча сексуальнiсть – це полегшений варiант чоловiчоi, загалом така сама, але трохи гiрша. Наука говорить нам, що процес дорослiшання маленькоi дiвчинки не такий самий, як процес дорослiшання маленького хлопчика. Бо способи, в якi жiнки й чоловiки дiзнаються про секс, не однаковi.

Тож до того часу, як Френнi та Френкi стануть дорослими, обое вироблять фундаментальнi основи сприйняття якихось речей як сексуально релевантних, а якихось – як таких, що несуть потенцiйну загрозу. Цi основи змiнюватимуться, коли вони переживатимуть новий досвiд. І цi основи вiдрiзнятимуться одна вiд одноi.

Таким чином ми дiзнаемося, що можна вважати сексуально релевантним стимулом.

Чи можете ви змiнити ССС чи ССЗ?

Повернiмося до загадки лiкiв вiд ерективноi дисфункцii, що не допомагають жiнкам.

Якщо жiнка мае сексуальнi труднощi, модель подвiйного контролю передбачае чотири питання:

• Наскiльки чутливе ii запалювання?

• Що його активуе?

• Наскiльки чутливi ii гальма?

• Що на них тисне?

У цьому роздiлi ви вже були дослiдником сексу в 60-тi, сексологом у 70-тi, фармацевтом у 90-тi й лабораторним пацюком-самцем з лимонним фетишем. Тепер уявiть, що ви – секс-педагог, озброений моделлю подвiйного контролю, що прагне допомагати людям усвiдомити, як працюе iхня сексуальнiсть. Люди, що приходять до вас, розчарованi, вони незадоволенi своiм механiзмом сексуальноi реакцii; вiн поводиться не так, як вони очiкують, i вони бажають його змiнити.

Тож чи можемо ми його змiнити?

Вiдповiдь складаеться з двох частин, i обидвi е рiвнозначно важливими.

По-перше, ССС i ССЗ – це властивостi, з якими ви народжуетесь, i вони залишаються бiльш-менш стабiльними протягом життя, та нiхто й не знае напевне, якi чинники змушують iх змiнюватися. Загалом змiна ваших ССЗ та ССС,

мабуть, трохи схожа на змiну вашого IQ: ви народилися з певним потенцiалом, i коли ви розвиваетесь, ваш життевий досвiд формуе ваш новий потенцiал. ССС i ССЗ набагато гнучкiшi за IQ, але ми дуже мало знаемо про те, якi чинники беруть участь у iхнiй змiнi, й чи можна змiнити iх навмисно, чи вони лише реагують на змiни в середовищi, що перебувають поза нашим контролем. Тож видаеться, що навмисно змiнити ССС чи ССЗ ми можемо дуже мало.

Але все-таки бiльшiсть людей мають «середнi» ССС i ССЗ – нi надчутливi, нi проблематично нечутливi. Змiнювати ССС i ССЗ, якщо ви «посерединi», навiть не бажано.

А ось i друга частина вiдповiдi. Можливо, ви не здатнi змiнити сам механiзм, але, напевно, можете змiнити те, на що механiзм реагуе. Часто ви можете змiнити те, що вашi гальма вважають потенцiйною загрозою, i вже напевне можете уникнути таких загроз, як небажана вагiтнiсть, ІПСШ, стрес тощо.

Також ви можете змiнити те, що ваше запалювання вважае сексуально релевантним, i збiльшити кiлькiсть сексуально релевантних речей у вашому життi. Іншими словами, ви можете змiнити контекст – ваше зовнiшне середовище i внутрiшнiй стан. Чому i як вiдбуваються цi змiни – головна тема трьох наступних роздiлiв, але ось вам коротка версiя.

Ви знаете, що майже нiщо з того, на що реагують вашi ССС i ССЗ, не е вродженим; ваш мозок учиться асоцiювати конкретнi речi зi збудженням чи стримуванням. У процесi «полiпшення» вашого контексту – i мозку, й оточення – ви можете максимiзувати ваш сексуальний потенцiал.

Я думала, що Лорi з ii слабким бажанням може мати високий показник ССС. Ми написали список речей, якi активують ii гальма: дитина; робота на повний день зi схибленим босом; батьки; те, як ii тiло змiнилося пiсля вагiтностi, та те, як це те; а ще ii засмучуе, що вона через це засмучуеться, оскiльки фемiнiстка в нiй засуджуе себе за нездатнiсть позбутися тиску культурного iдеалу i Просто Любити Свое Тiло. Що ще? А, так, вона повернулася до унiверситету, щоб отримати ступiнь магiстра. Тож чого дивуватися?

У неi не чутливi гальма, у неi купа речей, що постiйно тиснуть на дуже посереднi гальма.

– Лиш погляну на все написане, i вже хочу масаж, – простогнала вона.

– То попроси Джоннi зробити тобi масаж, – запропонувала я.

– Ага, а потiм почувайся винною, якщо пiсля цього у нас не буде сексу.

– О, гарне спостереження! Додай до списку речей, що тиснуть на твоi гальма, вiдчуття того, що вiд тебе очiкують сексу.

Вона додала. І ось тодi я побачила, що для неi щось прояснилося. Вона сказала:

– Тож усi iграшки та iгри тисли на газ, але водночас усе це в моему життi тисло на сексуальнi гальма в моему мозку… І не мае значення, як сильно тиснути на газ, якщо гальма в пiдлогу. Хух.

– Правильно.

– Тож як менi перестати тиснути на гальма?

Запитання на мiльйон доларiв.

Коротка вiдповiдь: зменшити стрес, бути приязною до свого тiла й вiдпустити всi хибнi настанови про те, як секс «мае» працювати, щоб створити у своему життi мiсце, де секс справдi працюе.

Повна вiдповiдь… Про це решта цiеi книжки.

Я порадила Лорi на якийсь час припинити змушувати себе хотiти сексу. Прибрати цей показовий тиск.

Вона не послухалася моеi поради – принаймнi не вiдразу. Замiсть цього вона спробувала розумно змiнити контекст – про це в наступному роздiлi.

Якщо перекласти це на мову метафори саду, яку я використала в першому роздiлi, ССС i ССЗ – це характеристики грунту вашоi дiлянки. Так само й вашi генiталii, й решта вашого тiла та мозку. Уроджена чутливiсть ваших ССС i ССЗ впливае на те, як росте ваш сад – якi види рослин тут квiтнутимуть, як густо ви можете iх посадити, – але iншi чинники, зрештою, впливають так само. Вода, сонце, вибiр рослин, навiть додавання добрив – iншими словами, все, вiд стресу до любовi, вiд довiри до вiбратора, може впливати на стан вашого саду. Ви не можете змiнити сам грунт, але ви можете покращити його родючiсть за допомогою розумних рiшень.

Про це в третьому роздiлi.

Нд, нч

• Ваш мозок мае сексуальне запалювання, що реагуе на сексуально релевантну стимуляцiю: все, що ви бачите, чуете, вiдчуваете на запах, доторк, смак чи уявляете, ваш мозок навчився асоцiювати з сексуальним збудженням.

• Ваш мозок також мае сексуальнi гальма, щоб реагувати на «потенцiйнi загрози»: все, що ви бачите, чуете, вiдчуваете на запах, доторк чи смак, ваш мозок iнтерпретуе як поважну причину не «заводитися» зараз. Це може бути будь-що, вiд ІПСШ й небажаноi вагiтностi до проблем у стосунках i побоювань за соцiальну репутацiю.

• Не iснуе «вроджених» сексуально релевантних стимулiв чи загроз; нашi запалювання й гальма вчаться реагувати через досвiд. І цей процес навчання рiзний для жiнок i чоловiкiв.

• Люди вiдрiзняються чутливiстю своiх гальм i запалювань. Пройдiть невеликий тест на с. 75—81, щоб дiзнатися, наскiльки чутливими е вашi, i пам’ятайте, що бiльшiсть людей мають середнiй показник i всi показники е нормальними.

Роздiл третiй

Контекст І

«Єдиний перстень» (щоб прав

ти всiма) у вашому емоцiйному мозку

Якщо ви зустрiнете Генрi, вiн вам сподобаеться: вiн увiчливий, iз гарною усмiшкою i приемним голосом, вродливий, трохи старомодний. Вiн устае, коли ледi заходить до кiмнати. Генрi майже такий само завзятий гравець, як i Камiлла, його дружина. Їхня iдеальна п’ятниця – це «Колонiзатори» (Settlers of Catan), будь-що з Джосса Ведона або «Карти проти людства» – чи, можливо, всi три гри разом.

І у нього з Камiллою гарне сексуальне життя. Генрi майже завжди iнiцiатор, i хоч, звiсно, йому би сподобалося бути об’ектом сексуальних домагань своеi дружини, вiн не переймаеться цим i вважае, що йому пощастило, бо вiн зустрiв людину свого життя, яка подiляе його почуття гумору та потребу пiдтримувати порядок у ваннiй. Вони обережнi, помiркованi, iнтровертнi симпатяги.

Коли вони вперше зустрiлися – я маю на увазi, коли вони вперше зустрiлися особисто, я не беру до уваги тижнiв флiрту онлайн, – вони подивилися один на одного, i кожен пережив миттеве осяяння: «Так. Це воно. Це ти».

Але вони обережнi, помiркованi люди, i вони пригальмували.

Сказали одне одному: «Я просто не готовий (готова) до стосункiв. Будьмо просто друзями».

І урочисто кивнули одне одному.

І стали друзями.

На рiк.

Поволi Генрi почав залицятися до неi. Вiн приносив квiти… зробленi з Лего. Вiн попросив ii улюбленого автора комiксiв iз мережi намалювати ii портрет. Вiн писав для неi сценарii рольових iгор. Носив краватки. Тримав ii за руку.

До того як вони вперше поцiлувалися, обое були закоханi по вуха, хоч жоден у цьому не зiзнавався. А до того як вони вперше кохалися, вони довiрили один одному своi життя й говорили це один одному знову i знову, палко шепочучи в темрявi.

Камiлла – жiнка з повiльною ССЗ, вона належить до тих 4—8 % жiнок, чия чутливiсть до сексуально релевантних стимулiв досить низька[28 - 4 % у «Профiлях сексуального збудження й гальмування» Карпентера та iнших i 8 % у значно менш наукових спостереженнях з мого блогу та груп.]. І все-таки того дня, коли вона йшла замiж… о, вона була чутлива.

Через п’ять рокiв… уже не так.

Вона розповiла менi:

– Ранiше бувало, я поралася на кухнi, вiн пiдходив ззаду й починав цiлувати мою шию, i я одразу ж танула. Але зараз вiн робить те саме, i я просто кажу: «Я тут взагалi намагаюся приготувати обiд». Я не розумiю, що зi мною не так.

– Нiчого, просто контекст iнший, – вiдповiла я.

– Як це вiн iнший? Я досi люблю його так само, як i того дня, коли ми одружилися. Просто, здаеться, я спорожнила свою бочку бажання. Чи е у людей «бочка бажання», чи можна ii спорожнити?

– Нi… ну… щось таке? Нi, справдi. Це не так бочка, як… душ, – сказала я. – Душ, де iнодi тонни гарячоi води й напiр чудовий, а наступного разу напору немае й головка душу застопорюеться. Ти завжди можеш прийняти душ, але цi контекстуальнi чинники впливають на те, чи цей душ фантастичний, чи вiн просто розчаровуе.

– Контекстуальнi чинники. І що це в реальному життi? Свiчки i квiти? – вона скривилася. – Жiноче чтиво?

– Це обставини. Ситуацii. Свiчки i квiти – частина цього, але коли я кажу «контекст», то маю на увазi також стан мозку.

– О! – сказала вона, прояснiвши. – Це звучить цiкавiше за свiчки.

Так i е. І цей роздiл про те саме – як зробити воду гарною й гарячою, i як створити гарний напiр.

У своему описовому дослiдженнi «ознак чинникiв сексуального бажання» Кетi Мак-Колл та Сiндi Местон запитували жiнок, що iх «заводить», i виявили, що результати подiляються на чотири загальнi категорii[29 - McCall and Meston, “Cues Resulting in Desire”, and “Differences Between Pre- and Postmenopausal Women”.].

Сигнали кохання/емоцiйного зближення, такi як почуття любовi, безпеки, зв’язку, емоцiйноi близькостi, захисту й пiдтримки у ваших стосунках i вiдчуття «особливоi уваги» вiд партнера. Наприклад, жiнка розповiла менi незвичайну романтичну iсторiю про свого хлопця, який облетiв половину земноi кулi, щоб зробити iй сюрприз на iхню другу рiчницю першого побачення. Поговорiмо про близькiсть, комплiменти й особливу увагу. Так, той чоловiк домiгся сексу.

Недвозначнi/еротичнi сигнали, такi як перегляд сексуального фiльму, читання еротичноi iсторii, можливiсть бачити або чути, як iншi люди займаються сексом, передчуття сексу, знання того, що ваш партнер вас жадае, помiтне збудження, ваше чи партнера. Наприклад. Двадцятирiчна жiнка розповiла менi, що вона прокинулася посеред ночi на квартирi свого хлопця вiд звукiв того, як сусiди згори займаються сексом. Ритмiчнi скрипи i стогони миттево ii збудили. Вона поцiлунком розбудила хлопця, вони послухали разом i потiм зайнялися швидким пристрасним сексом.

Вiзуальнi/промiжнi сигнали, такi як споглядання привабливого, гарно одягненого потенцiйного партнера з доглянутим тiлом, впевненого в собi, розумного й шикарного. Наприклад. Подруга одного разу риторично зауважила: «І що такого в цих бiлих манжетах, що визирають з-пiд пiджака?» Я висловила припущення: «Можливо, це маркер соцiального статусу?» А вона д

дала: «І це грумiнг. У чоловiка з iдеальними манжетами шкiра смакуватиме добре».

Романтичнi неявнi сигнали, зокрема iнтимнi дii, як-от: танцювати, близько притулившись один до одного, разом приймати гарячу ванну, робити один одному масаж, iншi iнтимнi доторки (наприклад, до обличчя чи волосся), разом дивитися на захiд сонця, смiятися чи перешiптуватися або приемно пахнути. Наприклад. Жiнка тридцяти рокiв розповiла, що вони з чоловiком збирали грошi на переобладнання ванни пiсля того, як зрозумiли: причина того, що вона така охоча до сексу пiд час вiдпусток, криеться в тому, що вони довго й гаряче (в усiх сенсах) купалися разом у гiгантських ваннах п’ятизiркових готелiв, де зупинялися. Бiльше ванн – бiльше сексу.

Усе це не дивуе, але завжди приемно мати перевiренi данi, що пiдтверджують твоi iнтуiтивнi здогади. Сумiш еротичних i романтичних сигналiв пiдвищуе сексуальне бажання в жiнок. Робота Мак-Колл i Местон розповiдае нам, що саме активуе запалювання жiночих сексуальних реакцiй.

У серiях експериментiв дев’яти фокус-груп iз вiсiмдесятьма жiнками Синтiя Грем, Стефанi Сандерс, Робiн Мiльгаузен i Кiмберлi Мак-Брайд каталогiзували думки жiнок про речi, якi змушують iх увiмкнути чи «тримати увiмкненими гальма»[30 - Graham, Sanders, Milhausen, and McBride, “Turning On and Turning Off”.]. Цi дослiдницi знайшли цiкавi паралелi з працею Мак-Колл i Местон. Ось цей перелiк iз цитатами з дослiдження для iлюстрування кожноi тези.

Почуття щодо власного тiла. «Менi набагато легше збудитися, коли я комфортно почуваюсь у своему тiлi… нелегко збудитися, коли я не задоволена собою чи своiм тiлом».

Занепокоення щодо репутацii. «Коли ти самотня й хочеш сексуально з кимось поводитися, ти постiйно переймаешся думками на кшталт: «Ага, це, мабуть, забагато?», або «Цього недостатньо?», або «Що про мене подумають, адже я роблю всi цi речi?..»

Рiзке гальмування. «Здаеться, i хотiлося б, а потiм ти, така, говориш собi: “Зачекайте, я не можу цього зробити” – я у стосунках чи той хлопець невдаха… І раптом я просто (думаю): “Добре, забудь про це. Я не можу. Це погана iдея” – i просто йду».

Небажана вагiтнiсть/контрацепцiя. «Небажана вагiтнiсть – вагомий чинник гальмування, i якщо ти з партнером, якого очевидно це не турбуе, ти почуваешся в небезпецi».

Вiдчуття того, що партнер тебе бажае, проти вiдчуття того, що партнер тебе використовуе. «Я люблю, коли (чоловiки) дбають не лише про тi частини твого тiла, якi збуджуються сексуально, а й просто, наприклад, про руки… Це вiдчуття, що чоловiк охоплюе тебе всю i дбае про все твое тiло».

Цi два дослiдження допомагають нам зрозумiти, що жiночий сексуальний iнтерес залежить вiд широкого дiапазону чинникiв. Коли ми запитуемо жiнок: «Вiд чого залежить ваш настрiй?» – вони називають такi чинники:

• привабливий партнер, що поважае iх i приймае такими, якi вони е;

• вiдчуття довiри та нiжностi у стосунках;

• впевненiсть у собi й здоров’я – емоцiйне та фiзичне;

• вiдчуття того, що партнер iх жадае; коли з жiнкою поводяться так, що вона почуваеться особливою;

• явнi еротичнi сигнали, такi як еротика чи порно, можливiсть чути або спостерiгати, як iншi люди займаються сексом.

Але такi вiдповiдi говорять нам також про те, що це залежить вiд умов. Жiнка, яка почуваеться впевненою в собi й мае чудовi стосунки з партнером, якого вона кохае, все-таки може не хотiти сексу, якщо в неi грип, вона працювала сiмдесят годин цього тижня або iй подобаеться, коли i вона, i партнер перед сексом приймають душ, а вони щойно повернулися разом пiсля роботи в садику.

Інша рiч, цi вiдповiдi демонструють нам, що жiнки розповiдають дослiдникам у фокус-групах, але нiчого не говорять про те, що вiдбуваеться в реальному життi. У книжцi «Наука довiри» дослiдник стосункiв Джон Готтман розповiдае iсторii жiнок, що мали стосунки, у яких вони постiйно зазнавали насильства й були об’ектами фiзичноi наруги[31 - Gottman, The Science of Trust, 254.]. Цi жiнки здивували його i його партнера з дослiдження, розповiвши, що найкращий секс у них був пiсля актiв насильства. А в «Чого хочуть жiнки?» Денiел Берг-нер описуе Ізабель, яка не могла примусити себе жадати свого гречного й милого хлопця, але яку магiчним чином тягнуло до негiдника, який використовував ii, примушував жахливо одягатися i який, вона знала напевно, нiколи не захоче мати з нею стосункiв[32 - Bergner, What Do Women Want?, 68—73.]. Я чула такi самi iсторii вiд багатьох жiнок, i це дослiдження нiяк iх не пояснюе. Нiщо не пояснюе нам, чому секс примирення й розставання заробив собi репутацiю найпристраснiшого.

Тож що це нам дае?

Це дае нам розумiння того, що механiзм подвiйного контролю пов’язаний iз багатьма iншими вашими мотивацiйними системами. Це дае контекст.

Контекст складаеться з двох речей: вашого середовища у певну мить (з ким ви, де ви, нова ситуацiя чи знайома, ризикована чи безпечна тощо) i стану вашого мозку в цю ж саму мить (ви розпруженi чи в стресi, довiряете чи нi, закоханi чи нi, саме зараз, у цю мить)

Досвiд свiдчить, що жiноча сексуальна реакцiя чутливiша до контексту, нiж чоловiча, включно з настроем i чинниками стосункiв, i жiнки вiдрiзняються одна вiд одноi тим, як цi чинники впливають на iхню сексуальну реакцiю[33 - Graham, Sanders, and Milhausen, “Sexual Excitation/Sexual Inhibition Inventory”.].

Тож цей роздiл про контекст – про те, як зовнiшне оточення i стан вашого мозку можуть вплинути на вашу сексуальну реакцiю.

Ми почнемо з думки, що ваш досвiд i сприйняття всiх вiдчуттiв рiзняться залежно вiд багатьох чинникiв, серед них зовнiшнi обставини, настрiй, рiвнень довiри та життева iсторiя. Потiм ми заглибимося в основнi данi щодо того, чому це правдиво й незмiнно: коли ваш мозок у станi стресу, майже все сприймаеться як потенцiйна загроза. А потiм я покажу вам особливий механiзм мозку, що керуе всiм процесом. Вiд розумiння цього механiзму (я називаю його емоцiйним «Єдиним перснем») залежить з’ясування того, як контекст впливае на вашу сексуальну реакцiю.

Хочу заздалегiдь вас попередити: це найбiльш науковий роздiл у книжцi. Умикайте мозок. Воно того варте. Винагорода полягатиме в тому, що кожного разу, як хтось жалiтиметься: «Жiнки такi складнi. Учора iй подобалося одне, сьогоднi вже щось зовсiм iнше», – або ви гадатимете: «Чому я не реагую так, як реагувала ранiше?» – ви зможете вiдповiсти: «Контекст! Те, чого хоче жiнка й що iй подобаеться, змiнюеться залежно вiд ii зовнiшнього середовища i внутрiшнього стану». Цей роздiл розповiдае вам, як зламати код i зрозумiти логiку цього всього.

Невдоволення Лорi своiм сексуальним життям було викликане не проблемним ССС чи ССЗ, радше це стало результатом проблемного контексту. Але iй не сподобалася моя пропозицiя вiдпустити ситуацiю й дозволити собi просто якийсь час не хотiти сексу. Для неi це було немов визнання поразки. Вона хотiла хотiти сексу, i, чорт забирай, вона збиралася намагатися.

Тож Лорi почала згадувати, коли в минулому в неi був гарний секс, i iй спала на думку особливо вдала вiдпустка на рiчницю, ще до народження дитини, в шикарному готелi в горах.

«Ага! Контекст!» – подумала вона, i вони з Джоннi зарезервували номер i спланували подорож, щоб вiдновити пристрасть.

План зазнав цiлковитоi невдачi. Джоннi й Лорi довго iхали, щоб туди дiстатися, виснажилися, всю дорогу сперечались, i до того як вони закiнчили вечеряти, тиск очiкування був просто приголомшливий. Лорi почувалася такою напруженою, що вона просто вiдмовилася, вiдмовилася вiд усього. Вона прийняла гарячу ванну, випила бокал вина й лягла спати. Джоннi дивився фiльм.

А наступного ранку жiнка почувалася надто винною за попередню нiч, щоб намагатися знову.

Тож одного разу по обiдi пiсля цього випадку Лорi та Джоннi сiли i спробували з’ясувати, що спрацювало в першiй поiздцi й чого бракувало другого разу.

Ну, все iхне життя зараз стало iнакшим. Вони стали батьками, вона мала жахливу роботу, навчалася… Вони вiдтворили зовнiшнi обставини, але не контекст.

– Чудово, тож усе, що ти маеш зробити, – звiльнитися, покинути навчання i продати Тревора до цирку. Проблему вирiшено, – пожартував Джоннi. Пiсля чого додав бiльш конструктивно: – Можливо, ми неправильно все зрозумiли. Можливо, йдеться про те, як ми почувалися, а не про те, де були чи що робили. Коли ти згадуеш про чудовий секс, який ми мали тiеi рiчницi, як ти почуваешся?

Лорi хвилину помiркувала про це.

І у неi бризнули сльози.

Вона заговорила про те, як сильно вона його кохае, як вона спираеться на нього, щоб вiднайти сенс у життi, що, здаеться, навмисно влаштоване так, щоб звести ii з розуму, як вона хоче показати йому, а не просто сказати, наскiльки вiн важливий для неi, але щоразу, коли вона вирiшуе iнiцiювати секс, почуваеться такою навантаженою, що ii тiло напружуеться. З неi виливалося справжне горе, коли вона звiрялася, гострий жаль за своею втраченою сексуальнiстю, але також за втраченим внутрiшнiм спокоем, вiдчуттям самостi, незалежностi вiд ролей матерi, доньки, дружини, боса, працiвницi, студентки…

А коли хвиля смутку вiдступила, у них був чудовий секс.

Пiсля цього Лорi прийшла до мене i сказала:

– Що за чорт?! Ми поiхали в романтичну подорож – i нiчого, навiть гiрше, нiж нiчого! Але коли я огидно рюмсала про те, як я кохаю його i яке в мене виснажливе життя, у нас був гарячий i брудний секс. Усi цi балачки про контекст позбавленi сенсу!

Тож я пояснила.

Вiдчуття в контекстi

Уявiть, що ви флiртуете з кимось особливим i вiн/вона починае вас лоскотати. Ви можете уявити якiсь ситуацii, де це приемно, так? Кокетливо. Потенцiйно натякае на няшкання.

Тепер уявiть, що хтось вас дiстав i цей хтось намагаеться вас полоскотати.

Це дратуе, так? Аж до бажання зацiдити цiй людинi в пику.

Те саме вiдчуття, але, оскiльки контексти рiзнi, ваше сприйняття цього вiдчуття iнакше.

Це справедливо для всiх наших сенсорних сфер. Аромат, який здаеться приемним, коли йдеться про сир, стае огидним, коли пов’язаний iз запахом тiла[34 - BBC News, “Words Can Change What

e Smell”.]. Той самий запах + рiзнi контексти = рiзне сприйняття. Настрiй також змiнюе ваше сприйняття смаку. Почуття суму, як, наприклад, наприкiнцi сльозливого фiльму, притлумлюе вашу здатнiсть вiдчувати жир у iжi[35 - Aubrey, “Feeling a Little Blue”.].

Це працюе з усiма iншими органами чуттiв, не лише з п’ятьма базовими, якi ви вивчали в початковiй школi. Ми всi вiдчували щось таке з терморегуляцiею. Уявiть, що палюче-гарячого, паркого, немов та сауна, дня у вашiй машинi скiнчилося пальне за милю до заправки. І ви проходите милю, дихаючи запилюженим повiтрям. Ви дiстаетеся до заправки, де повiтря охолоджене кондицiонером до сiмдесяти двох градусiв[36 - За Фаренгейтом, приблизно 22 °C. (Прим. пер.)], i це здаеться вам вибухом прохолоди, вiдчутним полегшенням, порятунком вiд жахливоi спеки. Тепер уявiть, що у вашiй машинi закiнчилося пальне в тому самому мiсцi через шiсть мiсяцiв, дуже холодного дня з жалким вiтром, i ви плентаетеся ту саму милю до заправки. Тi самi сiмдесят два градуси здадуться вам вiдчутним полегшенням пiсля жахливого холоду. Контекст.

Це також працюе для вiдчуття рiвноваги. Будь-хто, хто сходив з корабля пiсля тижневого круiзу, знае, як нашi мiзки адаптуються до руху: принаймнi два днi ви чудуватиметеся, чому це земля хитаеться у вас пiд ногами. Вiдчуття болю: люди, якi пережили сильний бiль, виробляють здатнiсть легше сприймати бiль у майбутньому[37 - Ariely, Predictably Irrational.]. Вiдчуття часу. Час, здаеться, справдi летить, коли вам весело, чи, радше, коли ви перебуваете у станi «потоку»[38 - Nakamura and Csikszentmihalyi, “Flow Theory and Research”, 195—206.].

Цi змiни у сприйняттi не «просто у вашiй головi». Люди, яким давали лiки й говорили: «Цi лiки вас розпружать», – не лише почувалися бiльш розпруженими порiвняно з тими, яким давали лiки, нiчого не кажучи; вони ще й мали бiльше лiкiв у плазмi кровi[39 - Flaten, Simonsen, and Olsen, “Drug-Related Information”. Посилання на Goldacre, “Nerdstock”.]. Контекст змiнюе не лише вашi суб’ективнi вiдчуття, вiн змiнюе хiмiю вашоi кровi.

Це дiе i для сексуальних стимулiв. У другому роздiлi я описала, як механiзм подвiйного контролю реагуе на стимули, що е або сексуально релевантними, або загрозливими, i я розповiдала, як ми вчимося, який стимул до якоi категорii вiдносити, – пам’ятаете щура з лимонним фетишем? Але так само як наш ментальний стан i зовнiшнi обставини впливають на запах сиру чи смак жиру, те, який конкретно стимул сприймаеться як сексуально привабливий, залежить вiд контексту, в якому ми його отримуемо.

Лоскiт – лише один iз прикладiв. Уявiть, що ви дивитесь, як ваш партнер пере. Якщо ви вiдчуваете пiдтримку й мiцний зв’язок у стосунках, спостереження за тим, як вiн/вона пере, може сприяти виникненню еротичних думок. Але якщо ви обурювалися, бо останнiм часом назбиралося незвичайно багато бiлизни, споглядання цiеi картини може викликати задоволення: «Нарештi!» – без сексуальних думок.

Те саме вiдбуваеться, коли щось тисне на гальмо. Наприклад, те, якою мiрою задiюються сексуальнi гальма вiд страху ІПСШ, залежить вiд iмовiрностi ІПСШ i вжитих заходiв щодо ii попередження. Використовували презерватив? Знаете медичну та сексуальну iсторiю партнера? Вiрите в те, що ви обое моногамнi? Менша загроза. Без презерватива? Без iсторii? Можливi зради? Бiльша загроза.

Так само i з соцiальними наслiдками. Потенцiйна загроза вашому соцiальному статусу, вашiй репутацii чи стосункам – усе сприйматиметься як загроза залежно вiд того, наскiльки це ймовiрно й наскiльки негативними будуть наслiдки, якщо це станеться.

Умiння розпiзнавати контексти, якi пiдвищують сприйняття вашим мозком свiту як сексуального мiсця, i навички максимiзувати сексуальнi контексти – ключ до посилення вашого сексуального задоволення. Наприкiнцi цього роздiлу ви знайдете анкету, яка допоможе вам помiркувати, якi аспекти контексту впливають на ваше сприйняття вiдчуттiв. У цьому опитуваннi ви пригадаете своi три чудовi сексуальнi пригоди i три не такi чудовi й помiркуете про те, що конкретно зробило цi досвiди тим, чим вони були, – якi зовнiшнi обставини i особливостi вашого внутрiшнього стану. Витратьте якийсь час, щоб зробити це. Аналiз принаймнi однiеi дивовижноi пригоди i однiеi не такоi дивовижноi може допомогти вам зрозумiти, який контекст пiдвищуе здатнiсть вашого мозку сприймати свiт як сексуальне мiсце, а який цю тенденцiю знижуе.

Боляче чи еротично?

Якщо партнер ляскае вас по сiдницях, коли ви зав’язуете малюковi черевики, це дратуе. Але коли партнер ляскае вас по сiдницях посеред сексу, це може видатися дуже-дуже сексуальним.

Контекст спричиняе те, що вiдчуття, якi зазвичай сприймаються як болiснi, наприклад ляскання чи биття, здаються еротичними. Сексуальний «дозвiл» вимагае довiри – вимкнення вимикачiв – i дае змогу вашому партнеровi контролювати ситуацiю. У явно еротичному, консенсусному контекстi з високим рiвнем довiри ваш мозок вiдкритий i сприйнятливий, готовий iнтерпретувати усi вiдчуття як еротичнi. А в культ

рi, де жiнка проводить бiльшiсть часу з увiмкненими гальмами, кажучи «нi», не дивно, що ми маемо фантазii про позбавлення контролю, розпруження в абсолютнiй довiрi (вимкненi гальма) й дозвiл самим собi пережити цi вiдчуття.

Секс, щури й рок-н-рол

Що е остаточним науковим свiдченням влади контексту над здатнiстю вашого мозку сприймати вiдчуття? Подивiться, що стаеться з мозком щурiв, коли ви граете iм Іггi Попа.

Уявiть, що ви – лабораторний пацюк у трикамернiй коробцi[40 - Reynolds and Berridge, “Emotional Environments”.]. Дослiдники безболiсно iмплантували у ваш мозок крихiтний зонд, щоб спрямовувати прилеглi ядра, маленьку дiлянку всерединi мозку, робота якоi – визначати, куди прямувати – «вiд» чи «до» чогось, що трапляеться у вашому середовищi. У першiй камерi ви потрапляете в середовище, до якого звикли в лабораторii, – свiтло увiмкнене, але притлумлене. Тут дослiдники стимулюють верхiвку прилеглих ядер, i ви починаете поводитися вiдповiдно, тобто нюшкувати й дослiджувати. Психолог Джон Готтман називае цю поведiнку «Що це?»[41 - Gottman, The Science of Trust, 192. 45 0]. Допитливiсть.

Дослiдження. Рух «до». А коли дослiдники стимулюють нижню дiлянку ваших прилеглих ядер, ви демонструете поведiнку уникнення «Що це за чортiвня?» – тупочете лапами й вiдвертаете голову. Страх. Уникнення. Рух «вiд».

І все нормально й очiкувано вiд бiонiчного дистанцiйно керованого щура.

А зараз ви прямуете до наступноi камери, де свiтло вимкнене, тихо, спокiйно й пахне домiвкою. Вам тут подобаеться, це немов спа-салон для щурiв. У цьому контекстi, коли дослiдники стимулюють верхню дiлянку ваших прилеглих ядер, вiдбуваеться те саме – поведiнка наближення. Але тут починаеться дещо неймовiрне. Коли дослiдники стимулюють нижню дiлянку ваших прилеглих ядер… поведiнка наближення! У безпечнiй розпруженiй обстановцi прилеглi ядра майже повнiстю активують мотивацiю наближення!

Коли ви переходите до третьоi камери, вмикаеться ультраяскраве свiтло й несподiвано реве композицiя Іггi Попа. Уявiть «Lust for Life» зi звуком, гучнiсть якого довiльно змiнюеться, i ви навiть не можете звикнути до нього. Усе в цьому середовищi викликае у вас стрес. Ви почуваетеся немов «ботан»-iнтроверт у поганому нiчному клубi. Тепер, коли дослiдники стимулюють верхню дiлянку ваших прилеглих ядер, це не активуе цiкавiсть чи поведiнку наближення, як це вiдбувалось у попереднiх середовищах, нi, в новому стресовому середовищi стимуляцiя прилеглих ядер генеруе уникнення, поведiнку «Що це за чортiвня?».

Коли я кажу, що сприйняття вiдчуттiв залежить вiд контексту, я маю це на увазi в найглибшому сенсi. Я маю на увазi, що фiлогенетично давнi частини вашого мозку («мавпячий мозок») можуть реагувати протилежними способами – обираючи наближення чи уникання залежно вiд обставин, у яких вони функцiонують[42 - Існуе комбiнований доказ того, що в багатьох випадках i в людей, i в щурiв контекст змiнюе те, як дiлянки середнього мозку реагують на стимули. Вiзуальне дослiдження людського мозку показало, що ситуацiя непевностi й ризику може зумовити реакцiю прилеглих ядер (Abler et al., “Prediction Error”) i що реакцiя прилеглих ядер людей iз хронiчними болями в спинi на «шкiдливу термiчну стимуляцiю» (тобто опiки) вiдрiзняеться вiд реакцii людей, що не живуть iз болем. (Baliki et al., “Predicting Value of Pain”.) Пiд час вивчення функцiй мозку людей iз хронiчним болем у спинi було виявлено дещо цiкаве. Коли вони спрямовували свою увагу безпосередньо на вiдчуття опiкiв на спинi, то говорили, що тепло обпiкае, коли ж вони спрямовували увагу на бiль у спинi, то зазначали, що тепло для них приемне. Тож ми фокусуемо свою увагу на частинi контексту. Прилеглi ядра виявилися важливими у вивченнi ефекту плацебо (Zubieta and Stohler, “Neurobiological Mechanisms of Placebo Responses”; Tracey, “Getting the Pain You Expect”). Пам’ятаете розповiдь про ефект плацебо з другого роздiлу, про 40 % людей, яким давали цукрову пiгулку й говорили, що вона пiдвищить iхне сексуальне бажання? Передбачаю, що подальшi дослiдження виявлять причетнiсть до цього ефекту прилеглих ядер.]. У безпечнiй комфортнiй обстановцi не надто важливо, де вас стимулюють, – ви активуете наближення, зацiкавлення, бажання. У стресовiй, небезпечнiй обстановцi байдуже, де вас стимулювати, – ви активуете уникання, тривогу, страх.

«Контекст змiнюе те, як ваш мозок реагуе на секс» – це означае не лише «набiр для настрою», як-от свiчки, корсети й зачиненi дверi спальнi. Це також означае, що коли ви в дуже секс-позитивному контекстi, майже все може активувати ваше зацiкавлення: «Що це?» – наближення до сексу жадане. А коли ви не в такому гарному контекстi – чи то через зовнiшнi обставини, чи через внутрiшнiй стан вашого мозку, – не мае значення, наскiльки сексуальний ваш партнер, як сильно ви його або ii любите чи наскiльки фантастична ваша бiлизна, – майже нiщо не активуе цю допитливу жадану поведiнку наближення.

У четвертому роздiлi я опишу еволюцiйнi причини цього, але зараз просто знайте:

бсолютно нормально, що контекст змiнюе ваше сприйняття вiдчуттiв. Просто так працюе мозок.

Ось загадка.

Меррiтт, маючи чутливе гальмо, у реальному життi потерпала вiд проблем iз сексом. Але у неi розвинена сексуальна уява, i вже десять рокiв вона читае й сама пише еротичну лiтературу. Їi улюбленими темами стали iсторii про гейське БДСМ (жартома вона називае iх «П’ятдесят вiдтiнкiв блакитного»). Напевно, е щось в образi двох чоловiкiв, переплетених у пристрасному могутньому русi, що полонило ii еротичну уяву.

«“Заводитися” вiд iсторiй про чоловiкiв, що займаються вигадливим сексом, але так просто розохочуватися пiд час сексу з жiнкою, яку я кохаю? Чи мае це сенс? Шум. Нiготь, коли я цього не очiкую. Навiть стороннi думки. І все-таки я годинами пишу про чоловiкiв, якi займаються сексом прилюдно, за стiйкою бару чи прив’язанi до дерев».

З’ясування механiзму дii чутливих сексуальних гальм трохи допомогло Меррiтт, але лише коли вони з Керол поговорили про контекст: «Який контекст тебе збуджуе? Який контекст тисне на твоi гальма?» І вони зрозумiли, що у Меррiтт дивовижнi фантазii, тодi як реальне життя стало… непростим завданням.

Це досить природно для жiнок iз чутливими гальмами. Контекст (зовнiшнi обставини i стан мозку) з фантазiй дуже вiдрiзняеться вiд контексту в реальному життi. Коли ви на самотi у своему лiжку фантазуете про те, як вас оточують п’ятеро дужих незнайомих чоловiкiв, ви насправдi в безпецi, не iснуе загрози, що активувала б вашу стресову реакцiю, а новизна фантазii додае хмизу в багаття. Чудовий контекст!

Але якщо в реальному життi вас оточать п’ятеро незнайомих здорованiв, ваш мозок, напевно, зреагуе на це як на стрес: «Бiжи! Бийся! Замри!» – i ця стресова реакцiя, напевно, вдарить по ваших сексуальних гальмах. Не надто гарний контекст.

– То що ж нам iз цим робити? – запитала мене Меррiтт.

– Довiрся, – сказала я. – Вiдпустити гальма означае довiру.

Меррiтт похитала головою й подивилася на Керол:

– Я довiряю тобi на 150 %. Я не вагаючись стрибну в урвище з зав’язаними очима, якщо ти скажеш, що на днi аварiйний мат.

І тодi Керол сказала:

– Тодi залишаеться лише одна людина, якiй ти не довiряеш, чи не так?

Меррiтт глипнула на нас обох i промовила:

– Я. Я не довiряю собi. Це те, що ви намагаетеся менi сказати?

Я запитала:

– А ти довiряеш?

– Я довiряю собi, коли йдеться про вчасно сплаченi рахунки. Я довiряю собi як матерi. Як письменницi. Так, я… гм… – Вона замовкла i примружилася, задумливо дивлячись на мене.

– Ти довiряеш своему розумовi й своему серцю, – сказала Керол. – Але чи довiряеш ти своему тiлу?

Меррiтт сильно потерла рукою чоло й вiдповiла:

– Нi, i на те е поважна причина.

І потiм ми поговорили про поважну причину.

Менi хотiлося би придiлити трохи уваги мезолiмбiчнiй системi мозку. Тут починаеться досить «учена» писанина. Якщо говорити про це, використовуючи метафору саду, наступнi два пiдроздiли – щось на кшталт опису того, як грунт трансформуе насiнину в саджанець. Садiвник не надто на це впливае, сам процес вiдбуваеться всерединi, пiд поверхнею, там, де ми не можемо за ним спостерiгати безпосередньо. Але, особливо якщо ви усвiдомили, що культивуете свою (чи свого партнера) сексуальну проблему, наступнi кiлька сторiнок можуть справдi збагатити ваше цiлiсне розумiння того, що вiдбуваеться глибоко в пiдсвiдомiй частинi вашоi сексуальноi реакцii.

Готовi? Добре.

Ваш единий емоцiйний перстень

Ви, напевно, читали про захопливi дослiдження, пов’язанi з «центрами насолоди мозку». Покладiть iжу до рота, i ця система запрацюе. Попийте води – вона вiдповiсть. Послухайте музику, подивiться на картину, приймiть дозу героiну або почитайте роман – i ваша мезолiмбiчна система старанно оцiнюватиме, вчитиметься й мотивуватиметься. Подивiться порно, послухайте, як вашi сусiди займаються сексом, чи вiдчуйте, як рука вашого партнера легенько гладить ваше волосся, i ця система мозку зреагуе – визначаючи можливi загрози, плануючи й заохочуючи вас пiдiйти ближче… чи вiдiйти далi.

Для тих, хто мае карту середнього мозку на стiнi й хоче розглянути все це вдома… У цiй системi задiянi такi органи: вентральна область покришки середнього мозку, прилеглi ядра та оболонка (це частина з дослiдження Іггi Попа), амигдала та парабрахiальнi ядра стовбура головного мозку над усiм цим (це пiкантна тема розмови для коктейльних вечiрок: нiщо не здатне так вразити сексуальних одинакiв за поганим мартiнi, як фраза «парабрахiальнi ядра стовбура головного мозку»).

Але це не «центри задоволення», чи, точнiше, це центри не лише задоволення.

Те, що ми часто описуемо як центри насолоди чи винагороди мозку, насправдi набагато тоншi й цiкавiшi структури. Назвати iх системами «винагороди» чи «задоволення» – це як сказати «вагiна», коли маеш на увазi вульву. Задоволення – це, безперечно, частина iхнiх функцiй, але лише частина, i заперечувати iншi складовi iхнiх iмен означае применшувати iхню важливiсть i неправильно розумiти природу цих

багатогранних утворень.

Насправдi iснують три пов’язанi, але окремi функцii цих глибоких прадавнiх дiлянок мозку, якi я спрощено узагальню тут як задоволення, очiкування та прагнення. Це три механiзми, що формують унiверсальне обладнання задоволення, навчання й мотивацii ссавцiв, або, як грайливо визначили iх Кент Беррiдж i Мортен Крiнгельбек, «одна гедонiстична система мозку, що служить посередником мiж ними всiма»[43 - Berridge and Kringelbach, “Neuroscience of Affect”, 295.].

Це вiдсилае нас до Єдиного Персня з мiфологii «Володаря перснiв»: в оригiнальному контекстi цей Перстень мае силу контролювати усi iншi Перснi Могутностi. У контекстi вашого емоцiйного мозку Єдиний перстень контролюе всi вашi емоцiйно-мотивацiйнi системи, серед них реакцiю на стрес (страх, агресiя й напруження), огида, всi форми насолоди, вiд фiзичноi до мистецькоi, любов i соцiальнi зв’язки i, звiсно ж, секс[44 - Як Панксепп i Люсi Бевiн (Archaeology of Mind ) включили у свою систематику лiмбiчного мозку ПОШУК, ЛЮТЬ, СТРАХ, ПРИСТРАСТЬ, ТУРБОТУ, ПАНІКУ/ГОРЕ i ГРУ. Фредерiк Тоутс вiдносить сюди стрес i секс, соцiальну поведiнку, агресiю й дослiдження (Biological Psychology). Пол Екман, використовуючи дослiдження унiверсальних виразiв обличчя, теоретизував базовi категорii гнiву, огиди, страху, щастя, суму i здивування (Emotions Revealed ). Це багато говорить про те, що досi не iснуе унiверсальноi узгодженоi системи розумiння нашоi базовоi емоцiйноi системи. І також немае унiверсального i узгодженого визначення того, чим е емоцii та мотивацii, це одне й те саме чи рiзнi речi, хоч мое посилання тут виявляе, чим схильна вважати iх я (Berridge and Winkielman, “What is an unconscious emotion?”; Panksepp, “What is an emotional feeling?”).]. Усi цi емоцiйнi функцii, всi одночасно, всi в одному мiсцi – у вашому емоцiйному перснi.

Тож хай вас не надто вражае, коли ви прочитаете в науково-популярнiй статтi: «Тi самi частини вашого мозку засвiчуються, коли ви займаетеся сексом i коли вживаете кокаiн». Звiсно, вони засвiчуються. Це перстень. Вiн е посередником мiж ними всiма.

Коли в рештi книжки я говоритиму «перстень», я матиму на увазi це поеднання задоволення, очiкування та прагнення, де всi вашi емоцiйнi реакцii – сексуальне бажання, стрес, кохання, огида тощо – змагаються, взаемодiють i впливають одна на одну.

Ось як працюе ця система.

Система задоволення, напевно, найближча до того, що ми позначаемо як «винагороду». Механiзм задоволення – це «Так» чи «Нi» у вашому мозку; вiн оцiнюе «гедонiстичний вплив» подразника. Чи це приемно? Наскiльки приемно? Це неприемно? Наскiльки неприемно? Коли ви крапаете солодкоi води на язик новонародженого, система задоволення немовляти влаштовуе феерверк. Цукор – це вроджена винагорода, ми народилися готовими насолоджуватися солодкими смаками. Солоними – нi. Генiтальна чутливiсть е так само вродженою винагородою: вiдомо, що зародки мастурбують у матцi[45 - Meizner, “Sonographic Observation of In Utero Fetal ‘Masturbation’ ”.]. Лiктьова чутливiсть – не настiльки. Ця едина система керуе всiма формами задоволення, включно з солодкими смаками, сексуальною чутливiстю, сприйняттям краси, радiстю кохання, трiумфуванням вiд перемоги.

Очiкування – це процес пов’язування того, що вiдбуваеться зараз, iз тим, що мае вiдбутися потiм. Собаки Павлова видiляли слину, коли теленькав дзвiнок, бо iхня система очiкування пов’язувала дзвiнок iз iжею. Щури з другого роздiлу пов’язували лимони й жилети з сексом, а мiзки малят Френкi та Френнi пов’язували генiтальну реакцiю, внутрiшнi вiдчуття та зовнiшне середовище завдяки системi очiкування. Це неявне навчання вiдрiзняеться вiд навчання явного. Явне навчання – це запам’ятовування вiрша за допомогою регулярних повторень i свiдомих зусиль. Неявне навчання – це (частково) система очiкування, що пов’язуе подразники в часi та просторi. Нам не потрiбно вчити чи запам’ятовувати щось, аби зрозумiти, яка iжа смакуе добре i з якими людьми нам важко. Ми засвоюемо цi емоцiйнi речi неявно.

Третя система – прагнення – це генетична педаль газу емоцiйного мозку. Прагнення дае нам бажання рухатися до чи вiд чогось. Коли прагнення активоване разом з механiзмом стресовоi реакцii, ми прагнемо безпеки. Коли прагнення активоване з механiзмом прихильностi (дивiться в наступному роздiлi), ми прагнемо ласки. І, ясна рiч, коли прагнення активоване разом з нашим сексуальним запалюванням, ми домагаемося сексуальноi стимуляцii.

Коли активоване прагнення, ми переживаемо те, що Кент Беррiдж називае «миттю особливоi спокуси»[46 - Berridge, Mechanisms of Self-Control. Гарвардський психолог Денiел Джiлберт описував Беррiджа як «одного з найкращих неврологiв у свiтi» (Berridge et al., The Neuroscience of Happiness), але для мене вiн вiдрiзняеться вiд iнших неврологiв як автор дослiдження про щурiв та Іггi Попа й метафори Єдиного персня. Вiн – перший i единий автор дослiдження мозку щурiв, який для мене просто LOL.]. Досвiд непереборного бажання чи жаги пiдпорядковуеться системi прагнення

І це залежить вiд контексту. Пам’ятаете щура у «спа-салонi» та в середовищi, схожому на нiчний клуб? Поведiнка «Що це?» й «Що це за чортiвня?», приведена в дiю завдяки стимуляцii прилеглих ядер, була поведiнкою прагнення – прагнення наблизитися… чи втекти подалi. І цi два типи поведiнки були явно пов’язанi з тим, наскiльки розслабленим чи напруженим був щур.

Як цi системи працюють у людськiй сексуальностi? Коли щось активуе ваше сексуальне запалювання – скажiмо, ваш партнер вас цiлуе, – свою справу виконуе очiкування. Немов щур з лимонним фетишем, ваше запалювання розумiе, що цiлуватися – сексуально релевантно. Очiкування нейтральне, нi приемне, нi огидне, просто… релевантне. Але коли причина, яка активуе очiкування, не лише сексуально релевантна, а ще й приемна (що часто залежить вiд контексту), це також активуе задоволення. А коли це достатньо приемно, з’являеться прагнення.

Послiдовнiсть працюе таким чином: трапляеться щось сексуально релевантне, ваш мозок каже: «Гей, це сексуально релевантно!» Це очiкування. І якщо контекст правильний, ваш мозок додае: «Гей, це приемно!» Це задоволення. А якщо подразники достатньо приемнi, ваш мозок просить: «Ооо, давай, хочу ще!» Це прагнення.

Ви це зробили? Хух! Це була непроста частина. Гарно попрацювали. Я звертатимуся до Єдиного персня задоволення, очiкування та прагнення в рештi книжки. Наприклад, у шостому роздiлi ми зрозумiемо, що генiтальна реакцiя – це очiкування, тодi як вiдчуття сексуального збудження – це очiкування плюс задоволення. А у восьмому роздiлi ми дiзнаемося, як зосередження Єдиного персня на сексуальнiй насолодi та його розвантаження вiд усiх iнших мотивацiй приводить до шалених оргазмiв.

Дослiдження того, як цi три системи функцiонують у людськiй сексуальностi, тiльки почалися. Я вмiстила iх сюди не тому, що побачила незаперечнi докази того, як вони впливають на сексуальне благополуччя, а тому, що коли я розповiдаю про них, то спостерiгаю, як корисно бувае людям дiзнатися, що «жадане», «приемне» й «сексуально релевантне» – це не завжди одне й те саме. Ваш мозок може насолоджуватися чимось без прагнення бiльшого. Ви можете очiкувати, що стимуляцiя приведе до сексу, i очiкування активуе бажання – рух уперед, але воно може також активувати страх – рух назад, залежно вiд контексту. Ваш мозок може навiть наполегливо чогось прагнути, насправдi не насолоджуючись цим (як ми побачимо, це вiдбуваеться з Олiвiею).

І всi три системи залежать вiд контексту: якщо вашi очiкування, прагнення та задоволення вiдволiкаються на стрес чи проблеми в стосунках (що стане темою наступного роздiлу), тодi сексуально релевантнi стимули можуть взагалi не сприйматись як сексуальнi.

Подивiмося на цi три системи в рiзних контекстах, щоб зрозумiти, як може змiнюватися сексуальна реакцiя.

Контекст 1. Перед вашою вагiтнiстю. Ваш партнер лежить у лiжку бiля вас, i ви насолоджуетеся вашими звичайними обiймами наприкiнцi дня, розмовляючи про своi плани на завтра. Рука вашого партнера починае блукати вашим тiлом, що активуе очiкування й задоволення, а оскiльки ви в розпруженому погiдному настроi, досить скоро до компанii приеднуеться прагнення. Тож ви починаете цiлуватись i дозволяете своiм рукам також поблукати тiлом партнера, i одне спричиняе друге.

Контекст 2. Через два мiсяцi пiсля того, як ви народили. Ваш партнер лягае в лiжко, будить вас вiд нечастого й такого бажаного сну, щоб пообнiматись i поговорити про плани на завтра. Ви повертаетеся в обiйми свого партнера, якийсь час розмовляете, i його рука починае блукати вашим тiлом – вашим невиспаним тiлом, з якого цебенить молоко, тiлом, що набуло iншоi форми, тiлом iз вагiною, що досi не повнiстю загоiлась, i ногами, на пiврозмiру бiльшими, нiж були рiк тому, тiлом, яке, здаеться, постiйно мнуть руки немовляти. Доторки вашого партнера до цього дивного нового тiла активують ваше очiкування… яке наповнюе вас страхом i прагненням уникнути сексу. Тож ви вiдсуваетеся зi словами: «Не сьогоднi, сонечку».

І ваш партнер думае, чи, можливо, ви думаете також: «Я не розумiю. Усе ж було чудово…»

Та сама стимуляцiя – iнший контекст. Інша реакцiя вашого емоцiйного Єдиного персня спричиняе iншi наслiдки.

У цьому прикладi ви можете замiнити «народити» на «вiдвезти когось iз батькiв до лiкарнi», чи «звiльнитися з роботи», чи «дiзнатися, що партнер вам зраджуе», й матимете приблизно такий самий результат. З другого боку, ви можете замiнити «народити» на «зважитися завагiтнiти», «оновити подружнi обiтницi» чи «виграти в лотерею» – з зовсiм iншим результатом.

Так само як зi щурами, на яких впливав Іггi Поп, коли у вас високий рiвень стресу, практично будь-що активуе прагнення в унiкальнiй формi «Що це за чортiвня?». Але якщо ви в сексуально позитивному контекстi, майже все активуе прагнення в допитливiй Що-це-формi.

Сексуально позитивнi контексти в жiнок вiдрiзняються й також змiнюються протягом життя, але загалом позитивний контекст вимагае:

• низького рiвня стресу;

• прихильностi;

• явноi еротично

тi.

Згадайте дослiдження на початку роздiлу, де жiнки розповiдали, що iх «заводить». А також що «заводить» i розхолоджуе одночасно. Завдяки Єдиному персню, який пов’язуе рiзнi емоцii, зводячи iх разом.

Олiвiя й Патрiк просто казково виглядають разом, вони веселi, чарiвнi. Ця пара з тих, чие кохання наче заразне; коли бачите iх, то також трiшки закохуетеся. Вони обiймаються й лагiдно пересмiюються, навiть коли сваряться. Хоч iм лише двадцять iз лишком, можете бути певнi: цi двое поводитимуться як пiдлiтки, навiть коли iм виповниться 103.

Їхнiй основний конфлiкт лежить у царинi сексу. Патрiку, як i приблизно 80—90 % людей, стрес б’е по гальмах, зменшуючи зацiкавленiсть у сексi, вiн – «спокiйний» тип (бiльше про це в четвертому роздiлi). Олiвii з ii чутливим запалюванням стрес – як хмиз у багаття: вона – «енергiйний» тип. І оскiльки вони обое студенти, iм доводиться переживати стрес в один i той самий перiод протягом семестру (на завершальних iспитах), i тодi Олiвiя бiльше, а Патрiк менше зацiкавлений у сексi.

Однаковий контекст – протилежнi вiдчуття.

А коли така особливiсть опиняеться в контекстi стосункiв, то стае гiрше, оскiльки цi двi схильностi загострюють одна одну: коли Патрiк вiдчувае стрес, бо Олiвiя жадае сексу, а вiн – нi, це пiдвищуе його стрес i сильнiше тисне на гальма. А коли Олiвiя вiдчувае стрес, бо вона хоче сексу, а Патрiк – нi, це пiдвищуе ii стрес i ще бiльше активуе запалювання. Я називаю таке явище «динамiка переслiдування» (бiльше про це в сьомому роздiлi), але Олiвiя мае для цього власну назву:

– Лайно.

Патрiк додае:

– І це вiдбуваеться пiд час iспитiв, коли ми такi виснаженi, що в нас заледве вистачае сил iсти, не те що говорити про своi почуття. Як нам це виправити?

Я знизала плечима:

– Просто. Розробiть план, коли ви обое спокiйнi, й дотримуйтесь його, коли у вас стрес.

Олiвiя сказала:

– О…

Це сталося знову – розчарування, що махало гiгантським червоним прапором над великим емоцiйним… чимось. Минулого разу я це пропустила. Цього разу я його помiтила.

– Ти сподiвалася на iншу вiдповiдь? – запитала я.

– Я сподiвалася, що ми можемо якось вилiкувати мене.

– Вилiкувати тебе? Ти хвора?

– Гадаю, нi, – сказала вона, – але я просто… це недобре, така безконтрольнiсть. Я сподiвалася, що можна це частково прибрати, для мого ж добра i для того, щоб не доводити Патрiка до божевiлля.

Нiчого незвичайного. Контекст «стрес плюс секс» не даруе задоволення. Навпаки, вiдчуваючи стрес, занепокоення чи пригнiчення, Олiвiя описуе це так: «Я вiдчуваю драйв до оргазму, але цей драйв вiдчужуе мене вiд мого тiла й вiд Патрiка. Я ненавиджу це вiдчуття. Немов я просто гiсть у своему тiлi. І нiчого не контролюю».

Ідеальний приклад прагнення без задоволення.

– Ага, тож це не лише проблема ваших стосункiв, це також некомфортно особисто для тебе, – сказала я. – Це досить просто змiнити, просто, хоч не завжди легко.

Вони хором вигукнули:

– Як?

Ви не можете самi iх створити

Я використовую курсив, коли описую очiкування, прагнення та задоволення, щоб було зрозумiло, що я не маю на увазi бажання, пошук чи очiкування у звичайному сенсi: «Гей, чого ти хочеш на обiд?» чи «Я не очiкувала iспанську iнквiзицiю». Коли активуються цi системи мозку, тут немае навмисних намiрiв (часто немае навiть усвiдомлення)[47 - Автори вдаються до лапок («бажання» i «вподобання» Беррiджа) й великих лiтер (ПОШУК тощо систем Панксеппа та Бевiна в «Археологii свiдомостi»), намагаючись вiдобразити вiдмiннiсть мiж свiдомими задоволенням, очiкуванням i прагненням i мезолiмбiчними задоволенням, очiкуванням i прагненням. Щоб забезпечити таке розрiзнення i в цiй книжцi, я використовую скорочену метафору. Коли я говорю про когнiтивну мотивацiю, навчання, насолоду чи страждання (тi слова, якими люди описують, коли чогось хочуть, щось знають чи вiдчувають), я кажу: «Ви хочете/ знаете/вiдчуваете». Коли я говорю про афективну мотивацiю, навчання чи почуття (прагнення, очiкування й задоволення), я кажу: «Ваш мозок хоче/знае/вiдчувае».].

І навпаки. У дослiдженнi кокаiнових наркоманiв мезолiмбiчнi системи пiддослiдних реагували на зображення, пов’язанi з кокаiном, що засвiчувалися на екранi на тридцять три мiлiсекунди. Якщо ви запитаете iх, що вони бачили, вони не зможуть вам вiдповiсти, бо зображення спалахуе надто швидко, щоб бути «побаченим» свiдомо, але воно тримаеться достатньо довго, щоб запустити систему прагнення наркоманiв[48 - Childress et al., “Prelude to Passion”.]. Об’екти дослiдження не усвiдомлювали, що бачили зображення, але iхнiй емоцiйний мозок реагував.

Якщо говорити про це у метафорах саду, це вiдмiннiсть мiж тим, що садiвник робить iз садом… i тим, що сад робить сам. Садiвник може виривати бур’ян, поливати й заплiднювати, але вiн не може змусити рослини рости. Вашi системи очiкування, задоволення та прагнення – саме те, що змушуе рослини рости. На них впливають усi чинники вкупi, зокрема й те, як ви дбаете про своi рослини, погоднi умови (зовнiшнi об

тавини вашого життя) i те, наскiльки добре пiдходять вашi рослини до вашого конкретного грунту (вашого тiла й ваших гальм i запалювання). Але садiвник не може, хоч убийся, змусити сад рости; вiн здатен лише створити найкраще можливе середовище для квiтучого саду й потiм дозволити садовi робити свое. Роздiли чотири, п’ять i дев’ять – про те, як створити секс-позитивний контекст.

Зi мною щось не так? (Вiдповiдь: нi)

Сексуальне збудження, бажання i оргазм увесь час змiнюються. Інодi вони змiнюються так, що нам це подобаеться, а iнодi так, що це нас спантеличуе чи турбуе. Інодi цi змiни вiдбуваються у вiдповiдь на змiни в нашому сексуальному обладнаннi – генiталiях i механiзмi подвiйного контролю. Але набагато частiше це реакцiя на змiни в контекстi – нашому середовищi та ментальному станi. Настроi. Стосунках. Життi.

Можливо, це найважливiший висновок для розумiння впливу контексту на те, як мозок визначае сексуально релевантнi подразники: коли секс не такий уже й чудовий, це не значить, що щось не так iз вами. Можливо, вiдбулася змiна у зовнiшнiх обставинах чи iнших ваших мотивацiйних системах (наприклад, стрес), що вплинуло на вашу сексуальну реакцiю. І це означае, що ви можете здiйснювати позитивнi змiни, не змiнюючись самi.

Інший важливий висновок з розумiння контексту полягае в тому, що вiн допомагае нам з’ясувати, чому жiнки так вiдрiзняються одна вiд одноi. Для багатьох жiнок найпозитивнiшi в сексуальному планi контексти можуть бути культурно санкцiонованими або легкодоступними – наприклад, стосунки у коледжi чи старий добрий секс у 1287-й раз, коли ви одруженi десять рокiв. Для декого це чудовi контексти, але для iнших жiнок чудовим секс-позитивним контекстом виявляеться анонiмний перепихон на одну нiч у чиемусь гардеробi на вечiрцi. Для iнших же це нiжний приязний секс у довготривалих i глибоких стосунках. Для деяких жiнок iснуе широкий дiапазон контекстiв, для iнших – лише вузьке вiкно. Якщо жiнка переймаеться своiм благополуччям i благополуччям свого партнера, не мае значення, яким саме е контекст, якщо вiн даруе iй задоволення.

Але якщо ми iгноруемо контекст, тодi людина, якiй не подобаеться секс чи в якоi порушене бажання, може зробити висновок, що з нею щось не так, або що вона просто не любить секс… коли насправдi все, що iй потрiбно, – кращий контекст. У правильному контекстi сексуальна поведiнка – це, безперечно, найприемнiший досвiд, який може пережити людина. Це зближуе нас iз нашими партнерами, наповнюе хiмiею щастя, задовольняе глибокi бiологiчнi потреби й пiдносить до вершин духу. Однак у хибному контекстi це може буквально вiдчуватися як омертвiння. Залежно вiд контексту секс кардинально рiзниться – вiд чудового до огидного, вiд грайливого до болiсного, – а через подвiйний механiзм контролю вiн iнодi мiстить цi два конфлiктнi вiдчуття одночасно.

Дiзнавшись про зв’язок контексту i свого нечутливого запалювання, Камiлла вирiшила обмiркувати свое нечутливе запалювання через метафору з душем (метафора саду нiколи насправдi iй не iмпонувала, а от «душова» здавалася вдалою). Вона зазначила, що ii мозок краще налаштовуеться на сексуальний настрiй у романтичних, лагiдних, захопливих та нових контекстах i у контекстах з низьким рiвнем стресу.

Або, як вона це визначила: «Вони грiють воду й вирiвнюють тиск».

А найкращий контекст, як iй здавалося, – коли вона почуваеться жаданою. Довге залицяння, що характеризувало початкову стадiю ii стосункiв iз Генрi, виявилося особливо пов’язаним iз контекстуальними чинниками, що максимiзувало ii прагнення сексу.

Вони поговорили про це з Генрi й вирiшили здiйснити експеримент. Вiн спланував увесь вечiр так, щоб залицятися до Камiлли, домагатися ii i врештi-решт здобути перемогу. І вони зрозумiли дещо, що вразило iх обох: ii «заводило» не жадання, а очiкування.

Вперше, коли вони це спробували, вийшло трохи незграбно, бо вона знала, що вiдбуваеться, тож намагалася пришвидшувати подii, щоб показати, як палко вона пiдтримуе план. Вiн узяв ii за руку, коли вони прямували додому з кiно, i вона спробувала його поцiлувати. Але Генрi пригальмував ii. Коли вiн поцiлував ii, вона спробувала поглибити поцiлунок, але вiн знову ii пригальмував. «Я залицяюся до тебе, пам’ятаеш? – сказав вiн. – Я не можу тебе добиватися, якщо ти мене випереджаеш».

І це була мить iстини.

Камiлла усвiдомила, що iй насправдi потрiбен час, щоб ii задоволення зростало й ширилося, доки зрештою воно активуе ii прагнення. Вони висунули гiпотезу, що вiдчуття того, як ii домагаються, змушуе ii вiдчувати жадання, але виявилося, що справжнiй фокус полягав не в тому, щоб вiдчувати себе жаданою, а в численних активацiях запалювання, що вiдбувалися повiльно, з затримкою задоволення. Для неi процес переходу вiд задоволення до прагнення трохи схожий на спроби запалити газову плиту: не досить газу, не досить, не досить… доки нарештi – пуф! Вона переходить вiд задоволення до прагнення.

Або якщо повернутися до аналогii з душем, ii запалювання немов бойлер для гаряч

i води, що довго нагрiвае всю бочку. Вiн чудово працюе, потрiбно лише трохи терпiння, але воно того варте.

Камiлла й Генрi – обое обережнi, помiркованi, методичнi люди, вони рухаються повiльним темпом, i така стратегiя для них оптимальна. Вона не годиться для всiх. Але чудовий секс – це не те, що спрацюе для всiх, це те, що спрацюе для вас i вашого партнера.

У першiй частинi книжки ми поглянули, як ваше сексуальне обладнання – тiло, мозок i контекст – впливае на ваше загальне сексуальне благополуччя. Ми визначили, що в кожного всi три елементи утворенi з базових частин, але мозок, тiло та контекст кожноi людини е унiкальними. Іншими словами, кожен iз нас мае унiкальний «сад», у якому ми вирощуемо наше сексуальне благополуччя.

Наступна частина книжки – про особливi чинники, що впливають на контекст з погляду вашого середовища i стану мозку. Це немов сонце, дощ та (iнколи) компост для вашого саду. Деякi чинники ви контролюете, деякi – нi, i всi вони впливають на те, як заквiтне ваш сад. У четвертому роздiлi я розповiм про двi первиннi мотивацiйнi системи – стрес i кохання – й те, як вони несподiвано впливають на сексуальну реакцiю. А у п’ятому покажу, як культурнi чинники середовища – наприклад, соцiальний тиск, що вимагае вiд нас виглядати й поводитися певним чином, чи моральнi або медiйнi меседжi про те, що е «правильним» або «неправильним» у сексуальному планi, – можуть впливати на сексуальнi функцii та як розплутати вузол, який сексуально негативна культура зав’язала на нашiй сексуальнiй психологii.

Нд, нч

• Сприйняття вiдчуттiв вашим мозком залежить вiд контексту. Це як лоскiт.

Якщо ваш партнер лоскоче вас, коли ви вже збудженi, це приемно. Але якщо вас лоскочуть, коли ви сердитi, це просто дратуе. Те саме вiдчуття, рiзний контекст – звiдси рiзне сприйняття. Коли у вас стрес, ваш мозок iнтерпретуе майже все як потенцiйну загрозу. Коли ви збудженi, ваш мозок майже все iнтерпретуе як сексуально привабливе. І все завдяки контексту!

• Очiкування (передбачення), прагнення (жага) й задоволення (насолода) – окремi функцii вашого мозку. Ви можете хотiти, але вам не подобатиметься те, чого ви хочете (жадоба), очiкувати без бажання (страх) або… будь-яка iнша комбiнацiя.

• Для бiльшостi людей найкращий контекст для сексу – низький рiвень стресу + високий рiвень приязнi + явна еротичнiсть. Помiркуйте про вашi контексти за допомогою анкети, поданоi нижче.

Сексуальнi контексти

Згадайте позитивний сексуальний досвiд з вашого минулого. Опишiть його тут iз вiдповiдними деталями, якi зможете пригадати.

Тепер помiркуйте, якi аспекти того досвiду зробили його позитивним.

Конец ознакомительного фрагмента.

notes

1

У книжцi я часом використовую займенник «вони» замiсть «вiн» або «вона». Це простiше й прийнятнiше для людей, що перебувають за межами гендерного розподiлу.

2

Aristotle, Complete Master-Piece, 60.

3

Хокi-покi – в англомовних краiнах пiсня i груповий танець пiд неi, а також iдiома, яка позначае святкове й веселе. (Прим. пер.)

4

Drysdale, Russell, and Glover, “Labiaplasty”.

5

Правду про дiвочу плiву нарештi почали обговорювати в документальних фiльмах, на кшталт «Як втратити цноту», i в пов’язаних iз цим ЗМІ (Фiнi, «Живi мiфи про цноту»).

6

Hegazy and Al-Rukban, “Hymen: Facts and Conceptions”.

7

Це сталося пiд час осiннього семестру 2012 року в Талбот-Хаусi. Привiт, Талботе!

8

Не всiм подобаеться слово «iнтерсекс». Дехто вiддае перевагу термiну «невизначенi генiталii». Не так давно став також траплятися термiн «розлади сексуального розвитку», або РСР (дивiться Dreger, “Why ‘Disorders of Sex Development’?”). Я використовую «iнтерсекс», бо це слово, здаеться, найкраще пасуе до немедичного контексту.

9

Хоч якою простою здаеться ця думка в обрамленнi «однакових частин», це радикальна iдея, за яку iнтерсекс-активiстам довелося боротися кiлька десятилiть. Це единий погляд, що мае бiологiчний сенс, i, знову ж таки, лише з погляду культури можна думати iнакше. І все-таки в багатьох краiнах стандартною медичною процедурою е застосування хiрургiчного втручання для «нормалiзацii» генiталiй («Публiчна заява» Органiзацii людей-iнтерсекс). Зазначте, що 2013 року доповiдач про тортури Органiзацii Об’еднаних Нацiй вмiстив таку хiрургiю у свiй список «Тортур та iншого жорстокого, негуманного, принизливого лiкування чи покарання». Доповiдь засуджувала непотрiбну з медичного погляду «нормалiзацiйну» хiрургiю, бо «це може спричинити рубцi, втрату сексуальноi чутливостi, бiль, нетримання сечi й пожиттеву депресiю й такi дii також критикуються як ненауковi, потенцiйно шкiдливi й такi, що призводять до стигми» (ООН, «Спецiальна доповiдь», 18).

10

Tumblr – сервiс мiкроблогiв i соцiальна мережа. (Прим. пер.)

11

McDowell, Fryar, Ogden, and Flegal, “Anthropometric Reference Data”.

12

За цю неймовiрну

фразу вiдповiдальна «Операцiя краси», www.operationbeau-tiful.com/.

13

Canner, Orgasm, Inc.

14

Bradford and Meston, “Correlates of Placebo Response”.

15

Janssen and Bancroft, “The Dual Control Model”, 197.

16

Carpenter et al., “Sexual Excitation and Inhibition Profiles”.

17

Так само не надто чутливе запалювання, незалежно вiд гальм, – це один iз провiсникiв асексуальностi. Асексуальними е люди, якi не бажають сексуальних контактiв (не плутати з тими, яким подобаеться торкатися своiх партнерiв, але не подобаеться, коли торкаються iх). У кiлькох дослiдженнях людей, що визначали себе як асексуальних, виявлялося помiтно менш чутливе запалювання, нiж у iхнiх сексуальних протилежностей (Prause and Graham, “Asexuality”). Однак не було жодноi вiдмiнностi в iхнiх сексуальних гальмах. Тож, можливо, частково асексуальнiсть як сексуальну орiентацiю спричиняе нездатнiсть мозку жiнки помiчати сексуально релевантнi стимули. Звiсно, це лише частина iсторii, оскiльки асексуали представляють лише приблизно 1 % загальноi популяцii, а вiд 5 до 10 % жiнок мають нечутливу ССЗ. І знову ж таки, тут немае нiчого неприродного чи хворобливого; система сексуальних реакцiй асексуальних людей зроблена з тих самих частин, що й людей сексуальних, лише зорганiзованих iнакше.

18

Адаптовано з “Validation of the Sexual Excitation/Sexual Inhibition Inventory” Мiльгаузена та iнших.

19

Carpenter et al., “Women’s Scores”.

20

Вплив ментального стану на сексуальну зацiкавленiсть

З “Relationship Between Negative Mood and Sexuality” Лукiнза, Янссена та Грем. Дивiться також “Effects of Mood on Sexuality” Янссена, Макапагала та Мустанскi.

21

Існуе певна генетична база. Два дослiдження, опублiкованi 2005 року незалежно одне вiд одного, проголосили, що приблизно 40 % мiнливостi жiночоi здатностi оргазмувати зумовлено генами (Dawood, Kirk, Bailey, Andrews, and Martin, “Genetic and Environmental Influences”; Dunn, Cherkas, and Spector, “Genetic and Environmental Influences”). Бiльш безпосереднi свiдчення генетичноi бази сексуальноi реакцii в чоловiкiв показали, що спадковими е приблизно 36 % ССС1 (ручного гальма) i трохи бiльше 20 % ССС2 (ножного гальма) (Varjonen et al., “Genetic and Environmental Effects”). Розумовi ж здiбностi, навпаки, передаються у спадок у 30—80 % випадкiв, залежно вiд того, що ви будете вимiрювати i як (Jacobs et al., “Heritability Estimates of Intelligence in Twins”). Скажiмо це простiше. Уявiть, що ви розмовляете з жiнкою, яка сидить бiля вас у лiтаку, i виявляеться, що вона мае сестру-близнючку. Якщо вона дуже-дуже розумна, то у вас е привiд очiкувати, що ii сестра також розумна, але якщо розмова торкаеться сексуальноi насолоди й ви з’ясовуете, що вона здатна оргазмувати вiд вагiнальноi стимуляцii, немае причин очiкувати, що ii сестра також на це здатна.

22

Слеш – жанр фанфiкiв, що зображують гомосексуальнi романтичнi чи сексуальнi стосунки героiв вiдомих творiв, якi в оригiнальному творi гомосексуальних схильностей не мали. (Прим. пер.)

23

Pfaus, “Neurobiology of Sexual Behavior”.

24

Pfaus, Kippin, and Coria-Avila, “Animal Models”.

25

Pfaus and Wilkins, “A Novel Environment”.

26

Зауважте, це не стосуеться людськоi сексуальноi орiентацii. Маленькi хлопчики, якi виростають геями, iмовiрно народилися з рiзними «схильностями», що поступово розвинулися в iншу орiентацiю. Схильностi чоловi-кiв-геiв означають, що вони вiд народження чутливi iнакше, наскiльки ми можемо судити, i iм не треба мати якийсь сексуальний досвiд iз кимось, щоб iнтуiтивно знати, кого вони вважають сексуальним. Зрозумiло, що iснуе ще багато iнших нюансiв щодо цiеi теми, зокрема те, як/чи це впливае на жiночу сексуальну орiентацiю. Про це написано чимало книжок (наприклад, Diamond, “Sexual Fluidity”). Зараз я просто хочу чiтко визначити, що ми не народжуемося «чистими аркушами», якi вчаться сприймати як сексуальний об’ект будь-кого, хто з’являеться в полi зору. Існуе кiлька вроджених аспектiв нашоi сексуальностi, якi даються нам до досвiду.

27

Koos Slob et al., “Sexual Arousability and the Menstrual Cycle”.

28

4 % у «Профiлях сексуального збудження й гальмування» Карпентера та iнших i 8 % у значно менш наукових спостереженнях з мого блогу та груп.

29

McCall and Meston, “Cues Resulting in Desire”, and “Differences Between Pre- and Postmenopausal Women”.

30

Graham, Sanders, Milhausen, and McBride, “Turning On and Turning Off”.

31

Gottman, The Science of Trust, 254.

32

Bergner, What Do Women Want?, 68—73.

33

Graham, Sanders, and Milhausen, “Sexual Excitation/Sexual Inhibition Inventory”.

34

BBC News, “Words Can Change What We Smell”.

35

Aubrey, “Feeling a Little Blue”.

36

За Фаренгейтом, приблизно 22 °C. (Прим. пер.)

37

Ariely, Predictably Irrational.

38

Nakamura and Csikszentmihalyi, “Flow Theory and Research”, 195—206.

39

Flaten, Simonsen, and Olsen, “Drug-Related Information”. Посилання на Goldacre, “Nerdstock”.

40

Reynolds and Berridge, “Emotional Environments”.

41

Gottman, The Science of Trust, 192. 45 0

42

Існуе комбiнований доказ того, що в багатьох випадках i в людей, i в щурiв контекст змiнюе те, як дiлянки середнього мозку реагують на стимули. Вiзуальне дослiдження людського мозку показало, що ситуацiя непевностi й ризику може зумовити реакцiю прилеглих ядер (Abler et al., “Prediction Error”) i що реакцiя прилеглих ядер людей iз хронiчними болями в спинi на «шкiдливу термiчну стимуляцiю» (тобто опiки) вiдрiзняеться вiд реакцii людей, що не живуть iз болем. (Baliki et al., “Predicting Value of Pain”.) Пiд час вивчення функцiй мозку людей iз хронiчним болем у спинi було виявлено дещо цiкаве. Коли вони спрямовували свою увагу безпосередньо на вiдчуття опiкiв на спинi, то говорили, що тепло обпiкае, коли ж вони спрямовували увагу на бiль у спинi, то зазначали, що тепло для них приемне. Тож ми фокусуемо свою увагу на частинi контексту. Прилеглi ядра виявилися важливими у вивченнi ефекту плацебо (Zubieta and Stohler, “Neurobiological Mechanisms of Placebo Responses”; Tracey, “Getting the Pain You Expect”). Пам’ятаете розповiдь про ефект плацебо з другого роздiлу, про 40 % людей, яким давали цукрову пiгулку й говорили, що вона пiдвищить iхне сексуальне бажання? Передбачаю, що подальшi дослiдження виявлять причетнiсть до цього ефекту прилеглих ядер.

43

Berridge and Kringelbach, “Neuroscience of Affect”, 295.

44

Як Панксепп i Люсi Бевiн (Archaeology of Mind ) включили у свою систематику лiмбiчного мозку ПОШУК, ЛЮТЬ, СТРАХ, ПРИСТРАСТЬ, ТУРБОТУ, ПАНІКУ/ГОРЕ i ГРУ. Фредерiк Тоутс вiдносить сюди стрес i секс, соцiальну поведiнку, агресiю й дослiдження (Biological Psychology). Пол Екман, використовуючи дослiдження унiверсальних виразiв обличчя, теоретизував базовi категорii гнiву, огиди, страху, щастя, суму i здивування (Emotions Revealed ). Це багато говорить про те, що досi не iснуе унiверсальноi узгодженоi системи розумiння нашоi базовоi емоцiйноi системи. І також немае унiверсального i узгодженого визначення того, чим е емоцii та мотивацii, це одне й те саме чи рiзнi речi, хоч мое посилання тут виявляе, чим схильна вважати iх я (Berridge and Winkielman, “What is an unconscious emotion?”; Panksepp, “What is an emotional feeling?”).

45

Meizner, “Sonographic Observation of In Utero Fetal ‘Masturbation’ ”.

46

Berridge, Mechanisms of Self-Control. Гарвардський психолог Денiел Джiлберт описував Беррiджа як «одного з найкращих неврологiв у свiтi» (Berridge et al., The Neuroscience of Happiness), але для мене вiн вiдрiзняеться вiд iнших неврологiв як автор дослiдження про щурiв та Іггi Попа й метафори Єдиного персня. Вiн – перший i единий автор дослiдження мозку щурiв, який для мене просто LOL.

47

Автори вдаються до лапок («бажання» i «вподобання» Беррiджа) й великих лiтер (ПОШУК тощо систем Панксеппа та Бевiна в «Археологii свiдомостi»), намагаючись вiдобразити вiдмiннiсть мiж свiдомими задоволенням, очiкуванням i прагненням i мезолiмбiчними задоволенням, очiкуванням i прагненням. Щоб забезпечити таке розрiзнення i в цiй книжцi, я використовую скорочену метафору. Коли я говорю про когнiтивну мотивацiю, навчання, насолоду чи страждання (тi слова, якими люди описують, коли чогось хочуть, щось знають чи вiдчувають), я кажу: «Ви хочете/ знаете/вiдчуваете». Коли я говорю про афективну мотивацiю, навчання чи почуття (прагнення, очiкування й задоволення), я кажу: «Ваш мозок хоче/знае/вiдчувае».

48

Childress et al., “Prelude to Passion”.

Текст предоставлен ООО «ИТ».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию: Купить